ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.2023м. СумиСправа № 920/769/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/769/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; код за );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» (вул.Снайпера, буд. 13, м. Охтирка, Сумська обл., 42704; код за ),

про стягнення 94 900 000,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Верхацький І.В. (адвокат, довіреність від 20.12.2022 №78),

від відповідача: Потоцький С.М. (самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ),

справа розглядається в порядку загального позовного провадження,

установив:

10.07.2023 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 97924727,61 (дев`яносто сім мільйонів дев`ятсот двадцять чотири тисячі сімсот двадцять сім грн 61 коп.) основного боргу, а також 939400 грн (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста грн 00 коп.) судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

13.07.2023 за електронний запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач - ТОВ «Брокенергія» зареєстрований як фізична особа з місцезнаходженням - вул. Снайпера, буд. 13, м. Охтирка, Сумська обл., 42704.

Ухвалою від 13.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/769/23 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 04.09.2023; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

24.08.2023 електронною поштою представник позивача надіслав заяву (вх №3226) про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі №920/769/23, відповідно до якої даний представник просив судове засідання призначене на 04.09.2023, 11:00, провести за участю адвоката Верхацького Ігоря Володимировича (Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 28.08.2023 у справі №920/769/23 задовольнити заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх №3226 від 24.08.2023) у справі №920/769/23; постановлено провести судове засідання у справі №920/769/23 призначене на 04.09.2023, 11:00 за участю представника позивача - адвоката Верхацького Ігоря Володимировича (е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

28.08.2023 представник позивача надіслав заяву від 25.08.2023 №125/08-7345 про зменшення розміру позовних вимог (вх №3284), в якій позивач зазначив, що відповідачем частково сплачено заборгованість, у зв`язку з чим позивач зменшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 94900000,00 грн заборгованості та 939400,00 грн судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

04.09.2023 відповідач подав наступні документи:

1)клопотання від 04.09.2023 №200юр про надання доказів у справі (вх №3359 від 04.09.2023), відповідно до якого просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №11 від 31.07.2023 в сумі 2024727,61 грн та платіжну інструкцію №4 від 29.06.2023 в сумі 1000000,00 грн як доказ часткової сплати заборгованості у справі. З огляду на зазначене, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, відповідач просить закрити провадження у справі в частині стягнення 2024727,61 грн, а в частині стягнення 1000000,00 грн - відмовити за необґрунтованістю;

2)клопотання про відкладення розгляду справи (вх №5546 від 04.09.2023), за яким відповідач просив відкласти розгляд справи для надання йому можливості мирно врегулювати спір;

3)заяву від 04.09.2023 №199юр про самопредставництво (вх №5544 від 04.09.2023), згідно з якою представник відповідача надав докази на представництво позивача Потоцьким С.М. в порядку самопредставництва.

У підготовчому судовому засіданні 04.09.2023 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольні ухвали, а саме:

1) відмовлено в задоволенні заяви про самопредставництво;

2) прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог та долучено дану заяву до матеріалів справи;

3) продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 13.10.2023, та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції до 04.10.2023, 11:30.

Ухвалою від 04.09.2023 у справі №920/769/23 повідомлено відповідача про оголошену перерву в підготовчому судовому засіданні до 04.10.2023, 11:30.

25.09.2023 відповідач надіслав клопотання від 21.09.2023 №201юр про надання доказів у справі (вх №3359), що ідентичне за змістом із клопотання від 04.09.2023 №200юр про надання доказів у справі (вх №3359 від 04.09.2023).

04.10.2023 представник відповідача подав наступні документи:

1)клопотання від 03.09.2023 №206юр про надання доказів у справі (вх №6278 від 04.09.2023), в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію від 29.09.2023 №1463 як доказ часткової сплати заборгованості в сумі 2640000,00 грн. та закрити провадження в цій частині вимог позивача;

2)клопотання від 04.09.2023 №207юр про надання доказів у справі (вх №6279 від 04.09.2023), за яким відповідач просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію від 03.10.2023 №1475 як доказ часткової сплати заборгованості в сумі 100000,00 грн. та закрити провадження в цій частині вимог позивача.

04.10.2023 представником відповідача подана заява від 04.10.2023 №209 про самопредставництво (вх №6280), за якою представник відповідача подав документи на підтвердження повноважень Потоцького С.М. як представника відповідача в порядку самопредставництва.

У підготовчому судовому засіданні 04.10.2023 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольні ухвали, а саме:

1) допущено до розгляду справи Потоцького С.М. та визнано зазначену особу повноважним представником відповідача у справі №920/769/23;

2) залишено без розгляду клопотання про відкладення розгляду справи (вх №5546 від 04.09.2023);

3) задоволено частково клопотання відповідача про надання доказів (вх №3359); долучено докази до матеріалів справи в іншій частині відмовлено;

4) задоволено клопотання відповідача (вх №6278, №6279 від 04.10.2023) в частині долучення додаткових доказів та прийняття до розгляду в частині закриття провадження у справі; долучено до матеріалів справи клопотання про надання доказів (вх №6278, №6279 від 04.10.2023);

5) закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання в режимі відеоконференції на 20.11.2023, 10:30.

20.11.2023 представник відповідача подав клопотання про надання доказів у справі (додаткові пояснення) (вх №1275 та №1276 від 20.11.2023), в якому відповідач зазначає про часткову сплату заборгованості в сумі 2320310,20 грн та просить в цій частині позовних вимог закрити провадження у справі, долучивши до матеріалів справи докази відповідної сплати;

У судовому засіданні 20.11.2023 судом встановлено:

Представники сторін у судове засідання прибули, додаткових клопотань та/або заяв не подали.

У судовому засіданні 20.11.2023 відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольні ухвали:

1)про долучення до матеріалів справи додаткових доказів поданих відповідачем за клопотанням (вх №1275 та №1276 від 20.11.2023);

2)про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 20.11.2023, 12:15.

Після оголошеної судом перерви, у судовому засіданні 20.11.2023 встановлено:

Представники позивача та відповідача у судове засідання прибули.

Через систему «Електронний суд» представник відповідача подав клопотання про надання доказів у справі (додаткові пояснення) (вх №1284 від 20.11.2023), за якими відповідач наголошує, що станом на 19.11.2023 ТОВ «Брокенергія» сплачено частину основного боргу в сумі 101863,26 грн та просить в цій частині позовних вимог закрити провадження у справі, долучивши до матеріалів справи докази зазначеної оплати.

Представник позивача позовні вимоги з урахуванням часткового погашення відповідачем боргу підтримав, просить позов задовольнити.

Представник відповідача просив розглянути справу з врахування усіх здійснених ним проплат.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.11.2023 на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

29.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (далі - відповідач, споживач) укладено договір №2604-НГТ-29 постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Розділом 5 договору визначений порядок та умови проведення розрахунків.

Відповідно до п. 6.2.4. споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором, а за пунктом 6.3.4. договору постачальник має право отримати оплату за переданий за цим Договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 7.1. договору).

Згідно з п. 13.1. договору даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

01.10.2021, 20.10.2021, 26.10.2021, 16.11.2021, 06.01.2022, 20.01.2022, 23.02.2022, 26.04.2022, 18.05.2022 між сторонами справи підписані додаткові угоди 1-10, що є невід`ємними частинами договору.

На виконання умов договору у період з жовтня 2021 року по березень 2022 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 152858034,61 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, зокрема:

- у жовтні 2021 року поставлено природного газу на суму 4790738,13 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2021, обсяг переданого газу: 378,14100 тис.куб.м, вартістю: 2867778,70 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2021, обсяг переданого газу: 116,16286 тис.куб.м, вартістю: 1922959,43 грн);

- у листопаді 2021 року поставлено природного газу на суму 30619909,19 грн. (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, обсяг переданого газу: 1214,88700 тис.куб.м, вартістю: 9213565,97 грн; акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, обсяг переданого газу: 432,45702 тис.куб.м, вартістю: 15752210,28 грн; акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, обсяг переданого газу: 341,55700 тис.куб.м, вартістю: 5654132,94 грн);

- у грудні 2021 року поставлено природного газу на суму 38300222,99 грн. (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021, обсяг переданого газу: 1377,67600 тис.куб.м, вартістю: 10 448 139,39 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021, обсяг переданого газу: 684,94950 тис.куб.м, вартістю: 19 936 128,63 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021, обсяг переданого газу: 478,19000 тис.куб.м, вартістю: 7 915 954,97 грн);

- у січні 2022 року поставлено природного газу на суму 46708692,93 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022, обсяг переданого газу: 1537,66100 тис.куб.м, вартістю: 11 661 447,58 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022, обсяг переданого газу: 698,83548 тис.куб.м, вартістю: 26694662,20 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022, обсяг переданого газу: 504,56600 тис.куб.м, вартістю: 8 352 583,15 грн);

- у лютому 2022 року поставлено природного газу на суму 31474782,91 грн (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022, обсяг переданого газу: 1312,68000 тис.куб.м, вартістю: 9955217,04 грн; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022, обсяг переданого газу: 371,09792 тис.куб.м, вартістю: 14 283 334,50 грн; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022, обсяг переданого газу: 437,12900 тис.куб.м, вартістю: 7 236 231,37 грн);

- у березні 2022 року поставлено природного газу на суму 963688,46 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2022, обсяг переданого газу: 127,32065 тис.куб.м, вартістю: 965585,45 грн; коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 25.04.2022, обсяг переданого газу: 127,32065 тис.куб.м, вартістю: 963688,46 грн.

Як зазначає позивач, що не заперечується відповідачем та підтверджено матеріалами справи оплату за переданий газ у період з жовтня 2021 року по березень 2022 року в сумі 152858034,61 грн відповідач здійснив лише частково - в розмірі 54933307,00 грн та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повної і своєчасної оплати вартості переданого газу позивач звернувся з позовом та станом на дату звернення (10.07.2023) просить стягнути з 97924727,61 грн.

28.08.2023 представник позивача надіслав заяву від 25.08.2023 №125/08-7345 про зменшення розміру позовних вимог (вх №3284), в якій позивач зазначив, що відповідачем частково сплачено заборгованість, у зв`язку з чим позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 94900000,00 грн заборгованості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань, зокрема, є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно норм цивільного законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплатити вартість отриманої речі та право її вимоги.

Договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення сторонами угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору є і ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України "Про ринок природного газу" № 329-VIII від 09.04.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у повному обсязі виконав звої зобов`язання за договором, в той час як відповідач вимоги щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим заборгував позивачу 94900000,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 94900000,00 грн вартості поставленого природного газу за договором у період з жовтня 2021 року по березень 2022 року суд вважає законними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем надано докази часткової сплати заборгованості в сумі 8186901,07 грн, з яких 3024727,61 грн було враховано позивачем при зменшенні позовних вимог з наданням відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Матеріалами справи підтверджено, що після відкриття провадження у справі та зменшення позивачем позовних вимог, відповідачем сплачено 5162173,46 грн вартості переданого газу, у зв`язку з чим, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5162173,46 грн заборгованості за відсутністі предмету спору.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в частині стягнення 89737826,54 грн, у зв`язку з чим, позов в цій частині задовольняються як законний та обґрунтований. Водночас, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд закриває провадження у справі в частини стягнення 5162173,46 основного боргу.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір, розмір якого підтверджений платіжною інструкцією № від 27.06.2023 в сумі 939400,00 грн.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 939400,00 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» (вул. Снайпера, буд. 13, м. Охтирка, Сумська обл., 42704; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; код за ЄДРПОУ 423996,54 грн (вісімдесят дев`ять мільйонів сімсот тридцять сім тисяч вісімсот двадцять шість грн 54 коп.) основного боргу та 939400,00 грн (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста грн 00 коп.) судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 5162173,46 грн (п`ять мільйонів сто шістдесят дві тисячі сто сімдесят три грн 46 коп.) основного боргу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2023.

Суддя В.Л. Котельницька