УХВАЛА

про відмову у розподілі судових витрат

м. Київ

30.11.2023Справа № 910/3419/21

За позовом Приватного підприємства "Світова музика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет"

про стягнення 289 635,48 грн.

Щодо розгляду заяви б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат» Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет"

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явилися;

від відповідача Шуляк Н.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі № 910/3419/21 позов б/н від 10.02.2021 року Приватного підприємства "Світова музика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" про стягнення 289 635,48 грн. залишено без розгляду.

16.10.2023 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" надійшла заява б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат», в якій заявник просить вирішити питання про розподіл судових витрат відповідача на правову (правничу) допомогу, що фактично була надана відповідачу станом на дату винесення ухвали про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 року розгляд заяви б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат» Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" у справі № 910/3419/21 призначено на 14.11.2023 року.

У зв`язку з сигналом "Повітряна тривога", судове засідання, призначене на 14.11.2023 року о 15:30 не відбулося, судове засідання призначено на 30.11.2023 року.

Розглянувши заяву б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат» Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет", суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною. Як уже зазначалось, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Виходячи з приписів чинного законодавства розмір відшкодування здійснених витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, доводиться саме відповідачем як особою, яка звернулась до суду з відповідною заявою згідно з ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, звертаючись з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 року у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 року у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 року у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 року у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 року у справі № 924/804/20.

Суд враховує, що Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Однак відповідно до висновків Верховного Суду (постанови від 16.02.2021 року у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 року у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 року у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 року у справі № 922/2017/17) очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Суд констатує, що при зверненні із заявою про стягнення з Приватного підприємства «Світова музика» витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 104 525,00 грн., відповідач не зазначив які саме необґрунтовані дії були здійснені позивачем в ході розгляду справи даної справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини, а також відповідач не надав жодних доказів на підтвердження необґрунтованості таких дій позивача.

При цьому, саме по собі пред`явлення позову та подання заяви про залишення позову без розгляду в порядку ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, навіть під час нового розгляду справи, не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, оскільки звернення до суду за судовим захистом є диспозитивним правом заявника (ст. 4, 14 ГПК України), гарантованим йому Конституцією України.

Поряд з цим, із поданої відповідачем заяви також не вбачається встановити, в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача.

Враховуючи, що всупереч нормам процесуального законодавства відповідачем не зазначено та не доведено належними доказами обставин необґрунтованості дій позивача в ході розгляду справи № 910/3419/21, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Приватного підприємства «Світова музика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Медіа маркет» витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 104 525,00 грн. в порядку ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, відтак заява б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат» Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви б/н від 16.10.2023 року «Про розподіл судових витрат» Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" у справі № 910/3419/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 30 листопада 2023 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 05 грудня 2023 року.

Суддя О.В. Котков