ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/1916/23

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна» (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 18, офіс 32, код: 36519759)

до

Фізичної особи-підприємця Андрущенка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 448077,22 гривень,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

До Господарського суду Київської області 01.05.2023 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна» (надалі позивач/ТОВ «Протек Солюшнз Україна») про стягнення з Фізичної особи-підприємця Андрущенка Сергія Васильовича (надалі відповідач/ФОП Андрущенко С.В.) 645120,00 гривень боргу за договором купівлі-продажу від 24.11.2021 № 24112021/ЧТ.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що стягувана сума заборгованості сформувалася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за вищезгаданим договором.

Ухвалою суду від 13.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1916/23 в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою підготовче засідання у справі призначено на 16.08.2023, яке судом відкладалося до 13.09.2023.

Ухвалою суду від 13.09.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 11.10.2023.

Від представника позивача 11.10.2023 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.10.2023 розгляд справи було відкладено на 08.11.2023.

Крім того, судом було встановлено, що 04.10.2023 було проведено державну реєстрацію зміни місцезнаходження відповідача, отже ухвала суду від 11.10.2023 була скерована судом за новою адресою відповідача.

В судове засідання 08.11.2023 представники сторін не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Поштове відправлення № 294, скероване на адресу відповідача, відповідачем отримано не було. При цьому, копія ухвали додатково була направлена на електронну адресу відповідача, інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 27.07.2022 у справі № 908/3468/13 та підлягають застосуванню з огляду на ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у цьому випадку, суду. Факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Проте, відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Протек Солюшнз Україна» та ФОП Андрущенко С.В. 24.11.2021 укладено Договір купівлі-продажу № 24112021/ЧТ (далі договір), за умовами якого позивач, як Продавець зобов`язується передати у власність відповідача, як Покупця, а Покупець прийняти «Товар» - Систему ультразвукову діагностичну Versana Active в комплекті, у кількості відповідно до Специфікації (Додаток № 1 до даного Договору), що є невід`ємною частиною даного Договору (надалі Договір) (п. 1.1. Договору).

Загальна сума даного Договору визначається в гривнях і становить: 563794,00 гривень, що еквівалентно на день укладення Договору 20920 доларам США (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

За змістом п. 4.2. Договору оплата має здійснюватися згідно графіку, шляхом внесення щомісячно на користь позивача суми в гривнях у розмірі 19430,95 гривень (еквівалент в доларах США 721 долар) починаючи з дати укладання договору та у розмірі 19727,40 гривень (еквівалент в доларах 732 долара) - останній платіж, який мав бути внесений до 25.03.2024.

Відповідно до п. 4.3. Договору Покупець здійснює оплату сум, визначених у п. 3.1. Договору, в гривнях, що визначається за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим на міжбанківському валютному ринку України (згідно даних сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на 12:00 годин дня) (надалі - офіційний курс долара США), на момент оплати і підлягає коригуванню у випадку зміни курсу долара США, встановленого на міжбанківському валютному ринку України, на дату здійснення платежу, по відношенню до курсу долара США, встановленого на міжбанківському валютному ринку України, на дату укладення цього Договору за наступною формулою: (А1/АО)хСО= ПСО, де А1 офіційний курс долара США на дату платежу, встановленого на міжбанківському валютному ринку України, але не нижче ніж 1,00 Долар США дорівнює 26,95 гривень; АО офіційний курс долара США на дату підписання договору, встановленого на міжбанківському валютному ринку України; СО сума оплати; ПСО проіндексована сума оплати.

Як зазначає позивач, станом на 22.06.2023 відповідач повинен був оплатити згідно графіку платежів загальну суму у гривні, що була б еквівалентна 13699,00 доларів США.

Проте, відповідач здійснив платежів лише на суму 51000,00 гривень, що еквівалентно 1565,85 доларів США, тобто відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 12133,15 доларів США, що за правилами п. 4.2. Договору станом на 22.06.2023 за курсом долара США - 36,93 гривень, становить 448077,22 гривень.

При цьому позивач товар, обумовлений Договором передав відповідачу згідно акту прийому-передачі обладнання від 25.11.2021, що також підтверджується видатковою накладною від 25.11.2021 № ЛО001680.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару та наявним простроченням станом на 22.06.2023 стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-3 ст. 692 цього ж Кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо передачі на користь відповідача товару, обумовленого умовами договору, що підтверджується, складеними сторонами актом прийому-передачі обладнання від 25.11.2021 та видатковою накладною № ЛО001680 від 25.11.2021.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умови щодо порядку здійснення оплати визначені у розділі IV Договору, за змістом якого оплата за товар здійснюється у загальному розмірі 563797 гривень, що на момент укладення договору становить еквівалент 20920 доларів США шляхом внесення щомісячних періодичних платежів згідно графіку починаючи з дати підписання договору до 25.03.2024 у спосіб внесення суми у гривнях, що є еквівалентом 721 долара щомісячно (розмір останнього платежу становить 732 долара) за офіційним курсом долара США, встановленим на міжбанківському валютному ринку України на момент оплати.

За змістом статті 524 Цивільного кодексу України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення щодо валюти виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 Цивільного кодексу України, а саме: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач, відповідач здійснив оплату отриманого товару лише частково, а саме у розмірі 51000,00 гривень, що еквівалентно 1565,85 доларів США, в підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи виписку по рахунку, щодо грошових коштів, отриманих від відповідача згідно Договору.

Проте, як встановлено судом, станом на дату, визначену позивачем 22.06.2023 загальна сума сплачених відповідачем періодичних платежів мала б становити еквівалент 13699 доларів США, відповідно сума невиконаної частини зобов`язань з оплати поставленого товару станом на 22.06.2023 становить еквівалент 12133,15 доларів США, що за правилами, визначеними п. 4.2. Договору станом на 22.06.2023 за курсом долара США - 36,93 гривень, становить 448077,22 гривень.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводи позивача про наявність у нього заборгованості не спростував, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриманий товар не надав, заперечень щодо факту отримання товару не висловив, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо кількості, якості та вартості товару або накладних на повернення товару також не надано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 448077,22 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Серед іншого, позивачем поставлено питання про стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги у розмірі 22403,86 гривень, у фіксованому розмірі, що складає 5% від ціни позову, які згідно п. 3.1.1. договору сплачуються на умовах відкладальної обставини протягом 30 робочих днів з дня ухвалення рішення.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже необхідною передумовою для вирішення питання про розподіл витрат на оплату правничої допомоги є надання суду відповідних доказів або понесення стороною таких витрат або існування обов`язку їх понесення. При цьому в будь-якому випадку, відповідні умови понесення витрат на правничу допомогу мають бути викладені у відповідному договорі про надання таких послуг.

Поряд із цим, позивачем під час звернення до суду договору про надання правових послуг долучено не було, що унеможливлює перевірку судом обставин, викладених у позові, зокрема, щодо існування у позивача із адвокатом домовленості щодо визначення фіксованого розміру гонорару адвоката та обов`язку позивача сплатити на користь адвоката суму, про яку позивачем зазначено в позові.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги недоведеність позивачем понесення витрат на правничу допомогу або існування обов`язку їх понесення після прийняття судом рішення, розподіл витрат та стягнення з відповідача відповідної суми витрат на оплату послуг адвоката, судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андрущенка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна» (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 18, офіс 32, код: 36519759) 448077,22 гривень боргу та 5376,93 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 29.11.2023.

Суддя Р.М. Колесник