РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2023Справа № 910/13866/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (вул. Зелена, буд. 238-з, м. Львів, 79035; ідентифікаційний код 19170443) в особі філії Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (вул. Кирилівська, буд. 69, літера Б, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 24366711)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (вул. Євгена Коновальця, 29, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 31111758)

про стягнення 35 681, 60 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Торговий дім «Галпідшипник» (далі за текстом - ПП «ТД «Галпідшипник») в особі філії Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (далі за текстом - філія ПП ТД «Галпідшипник», Позивач, Постачальник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (далі за текстом - ТОВ «ТЕМП-2000», Відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором поставки технічних запчастин № 68/КФ від 22.06.2018 (далі за текстом - Договір) в розмірі 40 684, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору здійснено поставку товару за період з 01.01.2022 по 05.08.2022 на суму 85 122, 72 грн, на підтвердження чого надано видаткові накладні.

Однак, станом на 25.08.2023 заборгованість Відповідача за Договором становить 40 681, 60 грн.

Відтак, Позивач вказує, що Відповідачем неналежним чином виконуються договірні зобов`язання, що відповідно свідчить про порушення ним умов Договору.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

21.11.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про долучення доказів сплати заборгованості в розмірі 5 000 грн.

28.11.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про зменшення позовних вимог до суми 35 681, 60 грн.

Суд зазначає, що ухвала від 25.09.2023 надсилалась Відповідачу на офіційну адресу місцезнаходження поштовим повідомленням № 494, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі № 910/13866/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Дослідивши подану Позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що остання відповідає вимогам статті 46 ГПК України, приймається судом до розгляду, а подальший розгляд здійснюватиметься з її урахуванням.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22.06.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник бере на себе зобов`язання поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти та оплатити запасні частини та комплектуючі до обладнання та техніки Покупця, а саме: підшипники, паси, шківи, гумові та технічні ущільнення, ланцюги, зірочки, муфти, втулки, системи лінійного переміщення, інструмент, мастила та ін. запчастини та комплектуючі, на умовах визначених Договором.

Відповідно до пункту 2.2. Договору поставка товару проводиться окремими партіями протягом строку дії Договору на підставі погоджених Сторонами замовлень Покупця (пункт 2.2.) та / або укладених Специфікацій (пункт 2.3.).

Після отримання від Покупця замовлення на товар Постачальник надає Покупцю рахунок-фактуру, в якому визначає найменування, кількість, ціну Товару та строки його поставки. Покупець протягом 5-ти робочих днів після отримання рахунку фактури погоджує запропоновані Постачальником умови поставки шляхом:

- здійснення передоплати вартості товару в сумі згідно рахунку - фактури. Якщо в рахунку-фактурі встановлений строк оплати, то передоплата здійснюється в строк згідно рахунку-фактури;

- фактичного отримання товару, за умови його наявності на складі Постачальника, із наступною оплатою за товар в строк згідно пункту 5.3. Договору;

- надання Постачальнику офіційного листа із підтвердженням поставки Товару на визначених в рахунку-фактурі умовах та гарантією своєчасної та повної оплати вартості Товару.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що оплата товару здійснюється Покупцем на умовах передоплати 100 % вартості Товару, якщо інші умови розрахунку не погоджені Сторонами.

Пунктом 5.3. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 30.08.2018) встановлено, що у випадку відвантаження товару без попередньої оплати, отриманий товар повинен бути оплачений Покупцем у повному обсязі протягом 14-ти календарних днів з дати поставки товару, якщо інший строк оплати не погоджений Сторонами, зокрема в Специфікації.

Датою поставки товару є дата підписаної Сторонами накладної про приймання-передачу Товару (пункт 8.4. Договору).

Згідно пункту 13.1. Договору останній набирає чинності з дня його підписання обома Сторонами та діє по 31.12.2018 включно, з можливість автоматичної пролонгації.

Як вбачається з матеріалів справи та згідно доводів Позивача, ним на виконання умов Договору здійснено поставку товару на суму 85 122, 72 грн за період 01.01.2022 по 05.08.2022, на підтвердження чого до суду надано підписані сторонами видаткові накладні.

Позивач зазначає, що станом на 01.01.2022 дебіторська заборгованості Відповідача за Договором становила 36 417, 32 грн, на підтвердження чого надано Акт звірки за підписом Позивача.

Впродовж 2022 Позивачем також здійснювалась поставка товару Відповідачу, а Відповідачем в свою чергу за цей період сплачено кошти в розмірі 80 858, 44 грн, які Позивачем зараховувалися для закриття заборгованості за попередні поставки оскільки Відповідачем при здійснення оплати в призначенні платежу вказувався лише номер Договору.

Так, Позивач стверджує, що заборгованість в розмірі 49 681, 60 грн у Відповідача існує за наступними видатковими накладними: № 2833 від 07.02.2022 (частково) на суму 2 799, 28 грн.; № 2838 від 07.02.2022 на суму 3 510, 00 грн.; № 4458 від 22.02.2022 на суму 1 044, 00 грн.; № 4459 від 22.02.2022 на суму 426, 96 грн.; № 4460 від 22.02.2022 на суму 2 592, 00 грн.; № 4461 від 22.02.2022 на суму 2 732, 40 грн.; № 7471 від 27.05.2022 на суму 15 432, 96 грн.; № 8695 від 13.06.2022 на суму 900, 00 грн.; № 8938 від 16.06.2022 на суму 3 760, 80 грн.; № 11713 від 20.07.2022 на суму 720, 00 грн.; № 11714 від 20.07.2022 на суму 655, 20 грн.; № 12201 від 27.07.2022 на суму 864, 00 грн.; № 12202 від 27.07.2022 на суму 2 160 грн; № 12964 від 05.08.2022 на суму 996 грн; № 12965 від 05.08.2022 на суму 2 088 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень та претензій, що відповідно підтверджує факт здійснення Позивачем поставки відповідного товару та виникнення у Відповідача обов`язку здійснити його оплату.

При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що поставка товару здійснювалась на умовах 100 % попередньої оплати.

Також матеріали справи не містять заперечень щодо порядку зарахування Позивачем коштів за Договором.

Так, Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість Відповідача становить 49 681, 60 грн, яку Позивач намагався отримати в позасудовому порядку - звернення до Відповідача із претензією № 1 від 16.08.2022 та № 51 від 26.07.2023, які отримані Відповідачем однак кошти не сплачені.

Суд зазначає, що вже в ході розгляду справи Відповідачем надано докази погашення (за договором доручення № 20/09-23-68 від 20.09.2023) існуючої суми заборгованості в розмірі 5 000 грн згідно наступних платіжних доручень: № 2938 від 15.11.2023, № 2729 від 11.10.2023, № 2776 від 17.10.2023, № 2815 від 23.10.2023 та № 2518 від 20.09.2023.

Факт оплата на суму 5 000 грн Позивачем визнано у зв`язку з чим зменшено розмір позовних вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1 та 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Із врахуванням викладеного вище та з огляду на відсутність доказів оплати Відповідачем товару за спірними видатковими накладними, які зазначено судом вище, за винятком видаткової накладної № 2833 від 07.02.2022 та № 2838 від 07.02.2022 в частині суми 1 309, 28 грн, оплату яких здійснено під час розгляду справи в суді, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених Позивачем вимог про стягнення на користь Позивача коштів в розмірі 35 681, 60 грн. з огляду на порушення Відповідачем договірного зобов`язання з оплати поставленого товару.

При цьому суд вказує, що доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу на те, що наданий Позивачем Акт звірки взаєморозрахунків за Договором не може бути належним доказом у даній справі оскільки містить лише підпис Постачальника.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати поставленого товару, а відтак вимоги Позивача є обґрунтованими у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в повному обсязі покладаються на Відповідача відповідно до частини 4 та 9 статті 129 ГПК України з огляду на задоволення позову, а також з урахуванням того, що даний спір виник виключно внаслідок неправильних дій Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» в особі філії Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (вул. Євгена Коновальця, 29, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 31111758) на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (вул. Зелена, буд. 238-з, м. Львів, 79035; ідентифікаційний код 19170443) в особі філії Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (вул. Кирилівська, буд. 69, літера Б, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 24366711) заборгованість в розмірі 35 681 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 29.11.2023

Суддя Антон ПУКАС