ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 листопада 2023 року Справа № 903/527/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

на рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023

(ухвалене о 13:13 год. у м. Луцьку, повний текст складено 31.08.2023)

у справі № 903/527/23 (суддя Кравчук А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський Володимир Євгенович

2) приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" - не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - Нечитайло Т.В.;

від третіх осіб - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис нотаріуса, не є безспірними. Крім того посилається, що аграрна розписка не відповідає вимогам Закону України "Про аграрні розписки".

Також, позивач вказував, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.04.2023 №903/322/23 встановлено наявність спору про право між сторонами.

Господарський суд Волинської області рішенням від 30.08.2023 у справі № 903/527/23 в позові відмовив. Скасував заходи забезпечення, вжиті ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.05.2023 №903/527/23, у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №71863149, відритому на підставі виконавчого напису №1489 від 17.05.2023, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським Володимиром Євгеновичем про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 5 587 002 грн 38 коп.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом встановлено безспірність вимог, а підстави звернення ТОВ "Суффле Агро Україна" до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є безумовними.

Поруч з наведеним, суд вказав, що твердження позивача про відсутність в аграрній розписці формули, не відповідає дійсності та спростовується аграрною розпискою.

Судом взято до уваги, що документи, які свідчили б про оплату боржником боргу за аграрною розпискою, в матеріалах справи відсутні.

Окрім наведеного, місцевий господарський суд зазначив, що посилання позивача на ухвалу Господарського суду Волинської області від 26.04.2023 №903/322/23, як на рішення суду, яким встановлено наявність спору про право між цими сторонами, не має преюдиціального значення для вирішення цієї справи, є безпідставним, оскільки таким рішенням встановлено наявність спору про право у відповідності до Кодексу України з процедур банкрутства, положення якого не застосовуються в межах цієї справи.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. 605 ЦК України, ст. ст. 34, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 1, 5, 6, 9, 12, 13 Закону України "Про аграрні розписки".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі № 903/527/23 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник вважає рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі №903/527/23 незаконним та необґрунтованим, з таких підстав.

Обов`язковим реквізитом Аграрної розписки є визначення формули розрахунку розміру грошового зобов`язання у розмірі 8 034 432 грн, тобто, з чого складається безумовне грошове зобов`язання. Проте, у порушення п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки" в Аграрній розписці взагалі відсутня формула розрахунку розміру безумовного грошового зобов`язання. У Аграрній розписці міститься виключно розмір безумовного грошового зобов`язання та його товарний еквівалент, який розраховується за наведеною у п. 1 Аграрної розписки формулою, але не формула розрахунку розміру безумовного грошового зобов`язання (тобто, у Аграрній розписці не зазначено як обраховується це безумовне грошове зобов`язання та з чого воно складається).

Таким чином, оскільки у Аграрній розписці відсутня формула розрахунку розміру безумовного грошового зобов`язання у розмірі 8 034 432 грн., вона не відповідає змісту фінансової аграрної розписки, визначеного законом, а тому вона не є аграрною розпискою в розумінні Закону України "Про аграрні розписки".

Тому, поданими приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Ясінському В.Є. ТОВ "Суффле Агро Україна" документами не було підтверджено безспірність заборгованості ТОВ "Сотік Агро" та іншої його відповідальності перед ТОВ "Суффле Агро Україна", що унеможливлювало вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.04.2023 у справі №903/332/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про банкрутство відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сотік Агро" з підстав наявності спору про право.

23.05.2023 ТОВ "Сотік Агро" отримало від ТОВ "Суффле Агро України" письмову вимогу про усунення порушення та виконання зобов`язання від 15.05.2023 №8/ар, що була відправлена 15.05.2023 та яка є заходом для досудового врегулювання спору відносно суми зобов`язань ТОВ "Сотік Агро" та ТОВ "Суффле Агро Україна".

Досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності, що встановлений у статті 222 Господарського кодексу України, передбачає місячний строк розгляду відповідного звернення заявника, а отже ТОВ "Сотік Агро" мало право надати відповідь за вимогою ТОВ "Суффле Агро України" про усунення порушення та виконання зобов`язання від 15.05.2023 №8/ар до 23.06.2023 включно.

За змістом п. 2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Проте, вчинення виконавчого напису було здійснене нотаріусом до спливу тридцяти днів з моменту надісланої вимоги ТОВ "Суффле Агро України" про усунення порушення та виконання зобов`язання від 15.05.2023 №8/ар.

З огляду на те, що умови фінансової аграрної розписки узгоджуються боржником та кредитором (ч. 2 ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки", п. п. 13, 27 Розписки) питання про зміну розміру безумовного зобов`язання боржника, в тому числі на підставі статті 605 ЦК України, необхідно було узгоджувати сторонам спільно у встановленому Розпискою порядку.

Не дивлячись на зміст вимоги про усунення порушення та виконання зобов`язання від 15.05.2023 №8/ар, при вчиненні напису нотаріус не отримував від стягувана всі необхідні документи, в тому числі, первинні бухгалтерські документи щодо заборгованості та здійснення і часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним.

Підсумовує, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягали задоволенню.

Відповідач подав суду відзив, в якому вважає рішення суду першої інстанції законним, прийнятим у відповідності до матеріального та процесуального права, за повного з`ясування всіх обставин справи.

На обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про аграрні розписки", наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Зокрема, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за аграрними розписками подаються: а) оригінал аграрної розписки без відмітки про її виконання; б) засвідчена кредитором копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику; в) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Жодного іншого документу відповідач не був зобов`язаний надавати.

Позивач посилається на обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Волинської області від 26.04.2023 у справі № 903/332/32 за зверненням відповідача про відкриття провадження у справі про банкрутство позивача.

Однак, як вбачається із вказаної ухвали, в ній не зазначено жодної преюдиціальної обставини щодо правомірності вчинення виконавчого напису та наявності безспірної заборгованості. В ній виключно надано правову оцінку доказам в рамках заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із приписів Кодексу України з процедур банкрутства, і ці правові висновки не мають жодної преюдиціальної сили в цій справі. Такий висновок, не є фактичною обставиною справи та не має преюдиціального значення, тим більше, що предмет спору в цій справі зовсім інший і спірні правовідносини не регулюються Кодексом України з процедур банкрутства.

Зазначення судом про наявність спору про право не є фактичною обставиною справи, а є правовим висновком суду щодо наявності спору про право у відповідності до Кодексу України з процедур банкрутства на підставі встановлених обставин справи та, відповідно, відсутності підстав саме для відкриття провадження у справі про банкрутство

Щодо пропущення 30-денного строку, то позивач посилається на дві норми законодавства, які не мають відношення до спірних правовідносин.

Прощення боргу є правом Кредитора, якщо Боржник заперечує проти такого прощення, він може погасити всю суму боргу за аграрною розпискою, проти чого Кредитор не заперечуватиме.

Твердження про відсутність в Аграрній розписці формули, що передбачена ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки", не відповідає дійсності.

З огляду на викладене, відповідач просить рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі № 903/527/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, у відзиві заявлено клопотання про поновлення строку на його подання, яке мотивоване тим, що адвокат, котрий представляє інтереси відповідача був у закордонному відрядженні з 16.10.2023 по 24.10.2023, а в ніч з 25.10.2023 на 26.10.2023 м. Славута, де розташований офіс відповідача, було атаковане дронами російської федерації, внаслідок чого приміщення офісу зазнало пошкоджень. Також, відповідач посилається на те, що копію апеляційної скарги він отримав після отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Розглядаючи таке клопотання, суд бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається, зокрема, строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (ч. 1 ст. 263 ГПК України).

Отже, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу встановлюється судом.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.10.2023 учасникам справи надано строк на подання відзиву, який становить п`ять днів з дня одержання цієї ухвали. Як вбачається з матеріалів справи (довідка суду про доставку електронного листа), вказана ухвала суду від 17.10.2023 надійшла в електронний кабінет відповідача 17.10.2023 (а. с. 221 на звороті).

Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 262, ч. 1 ст. 263 ГПК України, вимоги ухвали суду від 17.10.2023 щодо строку подання відзиву на апеляційну скаргу, а також, зважаючи на докази отримання 17.10.2023 ухвали суду відповідачем, останнім днем строку на подання відзиву було 23.10.2023. Проте, відзив сформований в системі "Електронний суд" 04.11.2023 (субота), а 06.11.2023 (понеділок) зареєстрований канцелярією суду, тобто, з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі від 17.10.2023.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

В той же час, враховуючи наведені відповідачем підстави, суд дійшов висновку, що, у цьому випадку, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу можливо поновити, відтак клопотання підлягає задоволенню, а відзив долученню до матеріалів справи.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 27.11.2023 представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги. Просив рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі № 903/527/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, котре мотивоване зміною виконавчого органу позивача, а також зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Розглядаючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд зауважує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

Учасники справи не обмежені законом в кількості уповноважених осіб для представництва їх інтересів у тому числі і в суді апеляційної інстанції.

Крім того, явка представників сторін у судове засідання з розгляду апеляційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, а обсяг наявних у справі матеріалів є достатнім для розгляду апеляційної скарги.

При цьому, судом враховується, що позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" викладена в апеляційній скарзі, а представником не наводяться підстави необхідності його участі в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відхилення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Треті особи не з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що треті особи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштове повідомлення, направлені третім особам (а. с. 248-249), відхилення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 19.05.2022 ТОВ "Сотік Агро" (боржник) видало Фінансову аграрну розписку (далі Аграрна розписка, а. с. 15-23), яка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору у строк до 25.09.2022 грошову суму 8 034 432 грн, що є еквівалентною в товарному розрахунку: загальна кількість врожаю кукурудзи 1 254 тонн 400 кг, 3 класу, площа посіву 156,8 га, очікувана врожайність 8 тонн/га, за ціною 6 405 грн. за 1 тонну зерна (п. 1).

Відповідно до п. 2 Аграрної розписки Кредитором та отримувачем коштів за цією Аграрною розпискою є ТОВ "Суффле Агро Україна".

Згідно із п. 3 Аграрної розписки юридичний статус кредитора у відповідності до Закону України "Про аграрні розписки" підтверджується договором № від 24.04.2020, укладеним між боржником та кредитором. Розписка не є додатковою угодою, додатком чи будь якою іншою складовою частиною договору, не є забезпеченням договору.

Виконання зобов`язань за розпискою здійснюється безумовно, тобто не залежно від виконання договору чи розірвання договору, припинення його дії, оспорювання його укладення, оскарження його дійсності чи наявності будь якого іншого факту виконання чи спору стосовно договору (п. 4.1 Аграрної розписки).

За умовами п. 5 Аграрної розписки в забезпечення виконання зобов`язання за розпискою боржник передає в заставу майбутній врожай зерна, що вирощується (має вирощуватися відповідно до декларації боржника) на відповідних земельних ділянках. На день збору врожаю предметом застави на забезпечення зобов`язання боржника за даною розпискою стає зібране зерно в загальному обсязі не меншому, ніж зазначено в п. 1 розписки, що буде вирощене на відповідних земельних ділянках. В заставу передається вирощений врожай даного зерна не залежно від якісних показників чи класності. З огляду на встановлений законом обов`язок боржника щодо доведення походження зібраної сільськогосподарської продукції, він не матиме права без письмової згоди кредитора здійснювати відчуження у будь який спосіб (шляхом продажу, передачі на реалізацію, обміну тощо) будь якого зібраного врожаю зерна до повного виконання зобов`язань за цією аграрною розпискою. Боржник зобов`язаний довести до відома будь якого покупця (набувача) майбутнього врожаю зерна про те, що він діє на власний ризик і про можливість звернення стягнення кредитором на заставне зерно, що знаходитиметься у третіх осіб (покупців, набувачів), безвідносно до юридичних підстав набуття прав на зерно, кількості таких набувачів та інших обставин .

До 31.10.2022 (включно) зібране зерно загальною кількістю не менше 1 254 тонн 400 кг має бути доставлене на зберігання боржником за власний рахунок на умовах DAP (зерновий склад) у відповідності до Інкотермс 2010/2020 на відповідному складі (п. 10 Аграрної розписки).

У разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок зерна зобов`язань боржника за даною аграрною розпискою предметом застави стає майбутній чи наявний врожай будь якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощена, вирощується або буде вирощуватися боржником на земельних ділянках, зазначених у п. 5 даної розписки, до повного виконання зобов`язань боржника (п. 11 Аграрної розписки).

Згідно із п. 11.1 Аграрної розписки підтвердженням недостатності зібраного врожаю серед іншого є незавезення зібраного зерна на зберігання на склади та в строки, вказані в п. 10 розписки.

Відповідно до п. 11.2 Аграрної розписки у разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави за розпискою, боржник зобов`язаний за погодженням з кредитором замінити предмет застави іншим аналогічним або рівноцінним майном, про що на розписці робиться напис, який скріплюється підписами уповноважених представників боржника та кредитора. Якщо боржник не досягне згоди з кредитором про інший предмет застави у разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави, предметом застави стає майбутній врожай сільськогосподарської продукції, що вирощується на земельній ділянці, на який розміщувалися загиблі посіви. Боржник обов`язково має підтвердити загибель посівів сертифікатом, виданим виключно ТПП України (а не регіональним ТПП).

За умовами Кредитор набуває право звернути стягнення на майбутній врожай, що виступає заставою за цією розпискою, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, визначених в п. 1 розписки, воно не буде виконано повністю.

У разі не виконання боржником безумовного грошового зобов`язання та/чи інших зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк (чи після вимоги, якщо це вимагається розпискою) кредитор має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому чинним законодавством для виконання правочинів, що встановлюють безумовне грошове зобов`язання. У випадку вчинення виконавчого напису нотаріуса на цій розписці, боржник зобов`язується відшкодувати кредитору всі витрати на вчинення виконавчого напису. Стягнення таких витрат (державного мита, нотаріальних послуг, інші збори, податків та платежів, якщо такі мають місце) здійснюється разом з іншими вимогами шляхом зазначення їх суми у виконавчому написі нотаріуса (п. 21 Аграрної розписки) .

Фінансову аграрну розписку внесено до Реєстру аграрних розписок приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 19.05.2022 за №826.

В подальшому, ТОВ "Суффле Агро України" на адресу боржника направлено повідомлення від 20.03.2023 про врегулювання заборгованості за договором поставки та аграрною розпискою, згідно якого товариство звільняє ТОВ "Сотік Агро" від зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою, вчиненою 19.05.2022 в сумі 2 510 429 грн. 62 коп., у зв`язку із чим дане зобов`язання вважається припиненим, а сума зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання з моменту отримання цього повідомлення складає 5 524 002 грн 38 коп., яке боржник отримав 25.03.2023 (а. с. 84-86).

Також, ТОВ "Суффле Агро Україна" надіслало на адресу ТОВ "Сотік Агро" вимогу від 15.05.2023 про усунення порушення та виконання зобов`язання в сумі 5 524 002 грн 38 коп., яку боржник отримав 23.05.2023 (а. с. 41-45).

17.05.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським Володимиром Євгеновичем вчинено виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за №1489, про стягнення з боржника - ТОВ "Сотік Агро" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" на підставі фінансової аграрної розписки, посвідченої Камінською Я.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області від 19.05.2022 за реєстром №826, зареєстрованій в Реєстрі аграрних розписок 19.05.2022 за №8376, якою встановлено безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму в розмірі 8 034 432 грн, у строк до 25.09.2022. Станом на день вимоги 15.05.2023 аграрна розписка залишається невиконаною та не погашеною на суму 5 524 002 грн 38 коп.

Цим виконавчим написом стягнуто з ТОВ "Сотік Агро" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" 5 524 002 грн 38 коп. безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою та 63 000 грн - плати за вчинення виконавчого напису (а. с. 24).

Крім того, в матеріалах господарської справи наявні постанови у ВП №71863149 про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2023, про арешт майна боржника від 22.05.2023, про арешт коштів боржника від 22.05.2023, про стягнення з боржника основної винагороди від 22.05.2023 (а. с. 25-35).

Господарський суд Волинської області ухвалою від 26.04.2023 у справі №903/332/23 відмовив у задоволенні заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сотік Агро" (а. с. 36-40).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Згідно із статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (частина 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат").

Як встановлено вище, 17.05.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським Володимиром Євгеновичем вчинено виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за №1489, про стягнення з боржника - ТОВ "Сотік Агро" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" на підставі фінансової аграрної розписки, посвідченої Камінською Я.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області від 19.05.2022 за реєстром №826, зареєстрованій в Реєстрі аграрних розписок 19.05.2022 за №8376, 5 524 002 грн 38 коп. безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою та 63 000 грн - плати за вчинення виконавчого напису

Суд бере до уваги, що відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначають порядок їх реєстрації регулюються Законом України "Про аграрні розписки", який спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів.

У відповідності до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про аграрні розписки" (тут і надалі в редакції чинній на момент видачі аграрної розписки) аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про аграрні розписки" фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості. Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки" фінансові аграрні розписки складаються у письмовій формі на бланку, підлягають нотаріальному посвідченню і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені). Фінансова аграрна розписка має містити такі обов`язкові реквізити:

1) назва - "Фінансова аграрна розписка";

2) строк сплати коштів;

3) реквізити кредитора та умови про подальшу передачу прав за аграрною розпискою;

4) предмет - безумовне зобов`язання сплатити грошові кошти, визначення формули розрахунку розміру грошового зобов`язання боржника, кількості та родових ознак сільськогосподарської продукції, що є невід`ємною частиною такої формули;

5) умови та місце сплати грошових коштів;

6) опис предмета застави, у тому числі інформація щодо кадастрового номера, місця розташування, правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких вирощується заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції;

7) дата та місце видачі;

8) ім`я боржника, його місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків (номер та серія паспорта у разі, якщо особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідні податкові органи) та підпис - для фізичних осіб. Найменування, адреса місцезнаходження, код ЄДРПОУ, підпис уповноваженої особи - для юридичних осіб. У разі якщо боржників два і більше, зазначаються дані всіх боржників.

Боржник та кредитор можуть домовитися про включення до тексту фінансової аграрної розписки додаткових умов, що не суперечать положенням цього Закону.

Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.

Колегія суддів, надаючи оцінку доводам скаржника щодо відсутності такого обов`язкового реквізиту фінансової аграрної розписки, як формули розрахунку безумовного грошового зобов`язання, досліджуючи Аграрну розписку, зауважує таке.

Відповідно до п. 1 Аграрної розписки визначено, що вона встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору у строк до 25.09.2022 (включно) грошову суму у розмірі 8 034 432 грн, що є еквівалентом в товарному розрахунку та такою формулою:

? =N(SхV)хP, де

? сума грошових коштів, що підлягає сплаті за розпискою;

N загальна кількість врожаю кукурудзи (тут та надалі - зерно), 1 254 тонни 400 кг;

розрахункова кількість 3 клас, ДСТУ 4525:2006.

S площа посіву, 156,8 га;

V очікувана врожайність, 8 тонн/га;

P розрахункова ціна за тонну зерна, 6 405 грн.

При цьому, суд зважає на те, що нормами Закону України "Про аграрні розписки" не визначено чіткої формули, яка має бути наведена в аграрній розписці, а лише міститься загальна вказівка щодо її погодження між боржником та кредитором та її розрахунком, з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що твердження позивача про відсутність в аграрній розписці формули, що передбачена ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки", не відповідає дійсності та спростовується аграрною розпискою.

Крім того, у відповідності до Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка видається самим боржником, а суд вказує, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав).

Тобто, боржник який видав аграрну розписку та вказав відповідну формулу розрахунку грошового зобов`язання несе ризик пов`язаний із недоліками такої формули, за їх наявності.

Щодо доводів скаржника про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню, суд вказує таке.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про аграрні розписки" аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік. Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Кредитор за аграрною розпискою зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання виконання зобов`язання за аграрною розпискою зробити на аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом кредитора, і повернути таку аграрну розписку боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі аграрної розписки від кредитора до боржника, а в разі неможливості - шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу боржника, вказану в аграрній розписці. Після повернення боржнику за аграрною розпискою оригіналу аграрної розписки з відміткою про її виконання боржник за аграрною розпискою має право звернутися до особи, яка вчиняє нотаріальні дії, для внесення запису про виконання аграрної розписки до відповідних реєстрів. Аграрна розписка з відміткою про її виконання до повторного обігу не допускається. Інформація про видані аграрні розписки та їх виконання зберігається в Реєстрі аграрних розписок не менше 10 років.

Приписами статті 13 Закону України "Про аграрні розписки" унормовано, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Отже, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.

У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки (частина друга статті 13 Закону України "Про аграрні розписки").

Судом встановлено, що зобов`язання за Аграрною розпискою мало було виконано до 25.09.2022, а враховуючи, відсутність на такій розписці напису "Виконано", з урахуванням того, що доказів виконання фінансової Аграрної розписки позивачем до суду не надано, то суд дійшов висновку про те, що підстави звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є безумовними.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові №305/2082/14 від 15.01.2020 зазначила, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, згідно якої для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал аграрної розписки без відмітки про її виконання;

б) засвідчена кредитором копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику;

в) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Позивачем не доведено обставини не надання вказаних документів стягувачем приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, а матеріалами справи така обставина також не підтверджується.

Щодо судження скаржника на те, що між сторонами існує спір про розмір безумовного грошового зобов`язання, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що вони зводиться до заперечень боржника щодо списання частини заборгованості.

Згідно ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

В цьому випадку, позивач також не обґрунтовує чим порушуються його права унаслідок прощення боргу в сумі 2 510 429 грн 62 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №305/2082/14 від 15.01.2020 вказала, що: "Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку.

Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України "Про нотаріат" слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису".

Відносно твердження скаржника про недотримання позивачем 30-денного строку для досудового врегулювання спору, суд зауважує, що:

1) вимога про усунення порушення та виконання зобов`язання № 8/ар від 15.05.2023 не є претензією в розумінні ст. 222 Господарського кодексу України;

2) п. 2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 за своїм змістом стосується правовідносин, які виникли за правочинами, виконання яких забезпечено іпотекою, а не щодо аграрних розписок;

3) спеціальна норма ч. 2 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" не встановлює часових рамок для звернення кредитора до уповноваженої особи за вчиненням виконавчого напису;

Тому, вказані твердження позивача спростовуються наведеним вище.

Посилання скаржника на те, що в ухвалі Господарського суду Волинської області №903/332/23 від 26.04.2023 встановлено обставини, які є преюдиційними, суд вважає помилковими з таких підстав.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 26.04.2023 в справі №903/332/23 відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро".

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова Верховного Суду від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Верховного Суду від 10.10.2019 по справі №910/2164/18, постанова Верховного Суду від 08.07.2019 по справі №908/156/18).

Відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" посилається саме на правову оцінку Господарським судом Волинської області обставин встановлених, в ухвалі від 26.04.2023 в справі №903/332/23.

Крім того, преюдиційні обставини в силу ст. 75 ГПК України мають бути встановлені саме рішенням, зокрема, в господарський справі, а не ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, оскільки розгляд справи судом першої інстанції не проводився, а преюдиційні обставини встановлюються саме під час розгляду справи.

З таких підстав, твердження скаржника про встановлення в ухвалі Господарського суду Волинської області №903/332/23 від 26.04.2023 преюдиційних обставин відхиляються судом апеляційної інстанції.

Крім того, переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд враховує, що позивач при зверненні із позовом в цій справі, не заперечує невиконання ним зобов`язань за Аграрною розпискою.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Підсумовуючи вказане апеляційний господарський суд висновує, що позивачем не доведено наявність обставин, котрі є підставою для визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому погоджується із місцевим господарським судом щодо відмови в позові.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі № 903/527/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 у справі №903/527/23 - без змін.

2. Справу № 903/527/23 надіслати Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "29" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.