ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023м. ХарківСправа № 922/4191/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" (63601, Харківська обл., смт. Шевченкове, вул. Покровська, 39)
про стягнення 897740,01 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" про стягнення 897740,01 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 794247,83 грн., пеня у розмірі 89053,72 грн., 3% річних у розмірі 5364,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 9074,20 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з витрат зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 13466,10 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з тим, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

30.10.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано відповідь на відзив (вх. №29610), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

30.10.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (вх. №29611), в якому просить суд залучити до участі у справі АТ "Харківобленерго" (, місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

03.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №30007) разом з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін на підставі статті 252 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.11.2023 клопотання ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (вх. №30007 від 03.11.2023) задоволено. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у справі на 21.11.2023 р. об 11:30. Разом з тим, клопотання ПрАТ "Харківенергозбут" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (вх. №29611 від 30.10.2023) задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ).

13.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано супровідний лист (вх.№30913), який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

20.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано клопотання про долучення доказів (вх. №31795), в якому просить суд поновити строк на подання доказів та приєднати їх до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 21.11.2023 відкладено судове засідання на 28.11.2023 об 11:40 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

27.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині основної суми бору (вх. №32422). В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що після відкриття провадження у справі, відповідачем було частково сплачено заборгованість за електричну енергію за березень 2022, квітень 2022, грудень 2022, січень 2023 та частково за лютий 2023 року на підставі платіжного доручення №4789 від 20.11.2023 на суму 518292,86 грн. Отже, позивач стверджує, що на день подання вказаної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію залишилась лише за період з лютого 2023 (частково) по липень 2023 та становить 275954,97 грн. З огляду на вказане, позивач з посиланням на положення пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України просить суд прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 за період з лютого 2023 (частково) по липень 2023 суму 275954,97 грн., а також пеню у розмірі 89053,72 грн., 3% річних у розмірі 5364,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 9074,20 грн. та судовий збір у розмірі 5691,71 грн.

Водночас у поданій заяві просить суд повернути позивачу надміру зараховану суму судового збору у розмірі 7774,39 грн.

Позивач, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (а.с. 124-125, 147-149, 170-172, 176-178).

Дослідивши матеріали справи, з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, реалізації завдань та основних засад господарського судочинства, передбачених статтею 2 ГПК України, протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.11.2023 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів та приєднано до матеріалів справи докази, що подані разом з клопотанням (вх. №31759 від 20.11.2023) на підставі статті 42, 73, 119, 232, 233 ГПК України.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи імперативні приписи пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України, які передбачають право позивача, зокрема, зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а заяву подано після проведення першого судового засідання без порушення перед судом питання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд дійшов висновку про залишення заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. №32422 від 27.11.2023) без розгляду на підставі статті 42, 46, 118 ГПК України.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 р., з 01.01.2019 позивач є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" унормовано, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного електричної енергії споживачем у певний період часу електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з пунктом 3.2.5 "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Відповідно до пункту 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

Пунктом 3.1.7. Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

За змістом пункту 3.2.1 Правил визначено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного Договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 на умовах Комерційної пропозиції №2, а тому договір про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 вважається укладеним.

Згідно з пунктом 2.1 договору за договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 5.5 договору погоджено, що розрахунковий період за цим договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Відповідно до пункту 5.7. договору оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

З 01.12.2020 до договору №65-241 від 01.01.2019 відповідачу було змінено Комерційну пропозицію №1Р для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000 кВт*год на місяць.

З 01.01.2023 до договору №65-241 від 01.01.2019 відповідачу було змінено на Комерційну пропозицію №1/23Р для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000 кВт*год на місяць.

Матеріали справи також свідчать, що 29.12.2020 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" було укладено угоду щодо електронного документообігу за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 №65-241.

Пунктом 1 угоди передбачено, що з метою удосконалення та поліпшення системи взаємовідносин щодо постачання електричної енергії споживачу, сторони домовились здійснювати електронний документообмін між постачальником та споживачем у вигляді електронного примірника документа з накладанням кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до пункту 7 угоди надсилання електронних документів повинно відбуватись згідно строків та/або термінів, передбачених договором про постачання електричної енергії споживачу та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунального послуг від 14.03.2018 №312.

Відповідно до пункту 8 угоди електронні документи вважаються отриманими стороною з моменту відправлення такого електронного документу іншою стороною.

Умовами пункту 5 Комерційної пропозиції №1Р від 01.12.2020 передбачено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунок на попередню оплату надається споживачу до 12 числа (включно) поточного місяця на наступний розрахунковий місяць, з терміном оплати згідно з п. 4 даної комерційної пропозиції. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з умовами п. 5 Комерційної пропозиції №1/23Р рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунок на попередню оплату надається споживачу до 12 числа (включно) поточного місяця на наступний розрахунковий місяць, з терміном оплати згідно з пунктом 4 даної комерційної пропозиції. Рахунки на сплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію:

- за березень 2022 р. на суму 2161,35 грн., ПДВ 20% 432,27 грн., разом з ПДВ 2593,62 грн. Відповідачем за березень 2022 спожито 781 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Направлення рахунку за електричну енергію за березень 2023 та Акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2023 здійснено 17.08.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 24.08.2023;

- за квітень 2022 р. на суму 2137,02 грн., ПДВ 20% 427,40 грн., разом з ПДВ 2564,42 грн. Відповідачем за квітень 2022 спожито 756 кВт*год, згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Направлення рахунку за електричну енергію за квітень 2023 р. та Акту приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 р. здійснено 17.08.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 24.08.2023;

- за грудень 2022 р. на суму 218688,58 грн., ПДВ 20% 43737,72 грн., разом з ПДВ 262426,30 грн. Відповідачем за грудень 2022 спожито 57168 кВт*год. згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за грудень 2022 р. та акт прийому-передачі електричної енергії за грудень 2022 р. було надіслано поштовим зв`язком 11.08.2023. Строк оплати рахунку до 18.08.2023;

- за січень 2023 р. на суму 143080,88 грн., ПДВ 20% 28616,18 грн., разом з ПДВ 171697,06 грн. Відповідачем за січень 2023 спожито 34954 кВт*год згідно відомостей з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за січень 2023 р. та акт прийому-передачі електричної енергії за січень 2023 р. було надіслано засобами поштового зв`язку 08.02.2023. Строк оплати рахунку до 15.02.2023;

- за лютий 2023 р. на суму 124792,79 грн., ПДВ 20% 24958,56 грн., разом з ПДВ 149751,35 грн. Відповідачем за лютий 2023 спожито 32767 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за лютий 2023 р. та акт прийому-передачі електричної енергії за лютий 2023 р. було надіслано засобами поштового зв`язку 08.03.2023. Строк оплати рахунку до 15.03.2023;

- за березень 2023 р. на суму 78763,35 грн., ПДВ 20% 15752,67 грн., разом з ПДВ 94516,02 грн. Відповідачем за березень 2023 спожито 20508 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачем. Направлення рахунку за електричну енергію за березень 2023 р. та Акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2023 р. здійснено 10.04.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 17.04.2023;

- за квітень 2023 р. на суму 46698,31 грн., ПДВ 20% 9339,66 грн., разом з ПДВ 56037,97 грн. Відповідачем за квітень 2023 спожито 13211 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Направлення рахунку за електричну енергію за березень 2023 р. та Акту приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 здійснено 05.05.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 12.05.2023;

- за травень 2023 р. на суму 24917,50 грн., ПДВ 20% 4983,50 грн., разом з ПДВ 29901,00 грн. Відповідачем за травень 2023 р. спожито 7227 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Направлення рахунку за електричну енергію за травень 2023 р. та Акту приймання-передачі електричної енергії за травень 2023 р. здійснено 07.06.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 14.06.2023;

- за червень 2023 р. на суму 13657,89 грн., ПДВ 20% 2731,58 грн., разом з ПДВ 16389,47 грн. Відповідачем за червень 2023 р. спожито 3864 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Направлення рахунку за електричну енергію за червень 2023 р. та Акту приймання-передачі електричної енергії за червень 2023 р. здійснено 07.07.2023 в режимі електронного документообігу між постачальником та споживачем. Строк оплати рахунку до 14.07.2023;

- за липень 2023 р. на суму 7739,78 грн., ПДВ 20% 1547,96 грн., разом з ПДВ 9287,74 грн. Відповідачем за липень 2023 спожито 1815 кВт*год згідно відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за липень 2023 р. та Акт прийому-передачі електричної енергії за липень 2023 р. було надіслано засобами поштового зв`язку 11.08.2023. Строк оплати рахунку до 18.08.2023.

Позивачем у позовній заяві зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019. Водночас позивачем вказано про порушення відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 в частині здійснення своєчасної сплати вартості спожитої електричної енергії, а тому станом на 01.08.2023 сума заборгованості за період з березня 2022 року по квітень 2022 року, грудень 2022 року, з січня 2023 року по липень 2023 року складає 794247,83 грн., яка залишається не сплаченою, що стало підставою для нарахування до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що споживання електричної енергії відповідачем за спірний період не здійснювалось. Зазначає, що АТ "Харківобленерго" мало визначити і передати до позивача обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначений розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. Крім того, стверджує, що позивачем не надано до позовної заяви жодного документа, отриманого від АТ "Харківобленерго" на підставі якого позивачем проводився розрахунок вартості та вираховувалась ціна позову.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 714 ЦК України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виконано належним чином взяті на себе зобов`язання перед відповідачем та поставлено останньому електричну енергію за спірний період.

Умовами пункту 6.2 договору передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами договору.

Натомість матеріали справи свідчать, що відповідачем порушено погоджені з позивачем зобов`язання за умовами договору в частині своєчасної сплати вартості спожитої електричної енергії у передбачені договором строки, що мало наслідком виникнення заборгованості.

Статтею 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені положення законодавства вказують, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним. Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахованої та заявленої позивачем до стягнення основної заборгованості у розмірі 794247,83 грн., суд зазначає, що розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, арифметично вірним, підтвердженим матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Водночас матеріали справи свідчать, що після відкриття провадження у даній справі, відповідачем було частково сплачено на користь позивача заборгованість за електричну енергію у розмірі 518292,86 грн., про що свідчить платіжне доручення №4789 від 20.11.2023 та підтверджується позивачем.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З наведених положень процесуального закону слідує, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Отже, часткова сплата відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 у розмірі 518292,86 грн., у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України тягне за собою закриття провадження у вказаній частині позовних вимог у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що свідчать про належне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-241 від 01.01.2019 в частині сплати решти вартості спожитої електричної енергії у розмірі 275954,97 грн., яка визнається судом обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.12.4.4 "Кодексу комерційного обліку електричної енергії" затвердженого постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311 у редакції від 20.03.2020 №716 до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції адміністратора комерційного обліку з ведення реєстрів точок комерційного обліку, адміністрування процесів зміни електропостачальника, адміністрування припинення електропостачання та агрегації даних комерційного обліку (упорядкування та об`єднання даних комерційного обліку електричної енергії окремих площадок та/або областей комерційного обліку, що здійснюється адміністратором комерційного обліку з метою подальшого їх використання при здійсненні розрахунків між учасниками ринку та/або формуванні статистичної звітності) виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.

За змістом пункту 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

У відповідності до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов Договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до пункту 10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний оператор системи розподілу, у даному випадку АТ "Харківобленерго".

Згідно з пунктом 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Матеріалами справи підтверджено, що розрахунки за спожиту відповідачем електроенергію є обґрунтованими, оскільки проведені на підставі інформації про обсяги розподіленої відповідачу електричної енергії, яка отримана від оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго", про що свідчать Витяг з Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачальника щодо ТОВ "СП "Шевченківське", який підтверджує обсяги спожитої електричної енергії, а також лист АТ "Харківобленерго" вих. №15/37-6902 від 03.11.2023.

Отже, заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог не знаходять свого документального та правового підтвердження, спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а тому відхиляються судом з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на правову позицію Верховного Суду у постанові від 10.09.2019 у справі №916/2403/18, в якій зазначено, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Також, суд звертає увагу відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16, в якій суд зазначає, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Відтак, заперечення відповідача проти позовних вимог та подальша часткова сплата заявленої до стягнення основної заборгованості після звернення з позовом до суду, свідчить про суперечливість правової поведінки відповідача під час розгляду справи та про вчинення відповідачем конклюдентних дій, які підтверджують наявність перед позивачем заборгованості та необхідність її сплати в силу погоджених між сторонами умов договору та наведених положень законодавства.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 89053,72 грн., суд зазначає наступне.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною 6 статті 232 ГК України.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.8 договору якщо споживач не здійснив оплату за договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до договору.

Пунктом 8 Комерційної пропозиції №1Р від 01.12.2020 та Комерційної пропозиції №1/23Р від 01.01.2023, передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 та п. 4 комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3 % річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого детального розрахунку пені у розмірі 89053,72 грн., суд зазначає, що вказане нарахування відповідає умовам договору та комерційної пропозиції, положенням законодавства, розрахунок з огляду на прострочення сплати основної заборгованості виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 89053,72 грн., визнається судом обґрунтованою, підтвердженою наявними матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 5364,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9074,20 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого детального розрахунку 3% річних у розмірі 5364,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9074,20 грн., суд зазначає, що вказані нарахування відповідають умовам договору та комерційної пропозиції, наведеним положенням законодавства, розрахунок є арифметично вірним, а тому позовна вимога у вказаній частині визнається судом обґрунтованою, підтвердженою наявними матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" (63601, Харківська обл., смт. Шевченкове, вул. Покровська, 39, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) основну заборгованість у розмірі 275954,97 грн., пеню у розмірі 89053,72 грн., 3% річних у розмірі 5364,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 9074,20 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5691,71 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині основної заборгованості у розмірі 518292,86 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "01" грудня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова