ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3067/21

Розглянувши позовну заяву Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз»

про стягнення77 928,46 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику сторін.

встановив:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі позивач, ДП и« Міжнародний аеропорт «Бориспіль») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» (далі відповідач, ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз») про стягнення заборгованості у розмірі 78 928,46 грн., в тому числі: 73 898,55 грн. основного боргу; 3 854,01 грн. пені; 739,66 грн. 3% річних та 436,24 грн. інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності в частині внесення орендної плати за користування майном у період лютого-вересень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3067/21, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

15.11.2021 від позивача подано заяву про зміну предмету позову, яку обґрунтовує тим, що відповідач продовжує здійснювати часткову сплату орендних платежів у період з серпня-вересень 2021 року, які в свою чергу не входили в предмет розгляду, під час подання даної позовної заяви. Враховуючи, що вказану заяву було подано у строки визначені ст. 252 Господарського процесуального кодексу України просить прийняти заяву про збільшення зміну предмету спору та стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 107 139,51 грн., в тому числі: 98 978,84 грн. основного боргу; 5 789,14 грн. пені; 1 081,16 грн. 3% річних та 1 290,37 грн. інфляційних втрат.

Розглянувши подану позивач заяву про зміну предмету спору, суд приходить до наступного висновку.

Приписами пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями частини 2 статті 252 ГПК України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При цьому, в даному випадку, розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи здійснюється як без судового засідання так і без судових дебатів, а розгляд справи по суті розпочинається після спливу 30 денного строку, в розумінні приписів частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що заява про збільшення позовних вимог подана позивачем в межах строку, встановленого процесуальним законом.

Таким чином, суд приймає до розгляду подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог до розгляду та здійснює подальший розгляд справи з урахуванням такого збільшення.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 12.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у позові повністю з підстав, викладених у відзиві, а саме, що відповідне нерухоме майно передано ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» з метою розміщення торговельного об`єкту, а отже, на правовідносини між сторонами поширюються положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 № 611. ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» сплатило оренду плату у розмірі 25% від загальної вартості у відповідний період, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 29.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження використання відповідного нерухомого майна для торгівельної діяльності, а отже, положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 № 611 в частині зменшення розміру орендної плати до 25 % у даному випадку не застосовується. Об`єкт оренди було передано 26.12.2019 в суборенду ТОВ «Аерохендлінг», тому відповідач не користувався орендованим майном та на нього не розповсюджуються норми постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 № 611 в частині зменшення розміру орендної плати до 25 %. ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Через канцелярію Господарського суду Київської області 08.12.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ГПК України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 ГПК України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

встановив:

26.09.2019 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину приміщення № 78 на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» інв. № 47578 площею 6,00 кв.м. та частину приміщення № 124 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій інв. № 47570, площею 6,00 кв.м. (майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7, що перебуває на балансі орендодавця, загальна вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2019 і становить за незалежною оцінкою 1 086 300,00 грн. без врахування ПДВ, що складається з: частина приміщення №7 8 на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» - 577 600,00 грн. без ПДВ; частина приміщення № 124 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «F» з шкидкомонтуючих легких конструкцій 508 700,00 грн.

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2329 (далі Договір № 2329).

У п. 1.2 Договору № 2329 сторони домовились, що майно передається в оренду з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, надання інших послуг, без права продажу окулярів, лінз, скелець, ювелірних виробів, виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, антикваріату, зброї, та без права розміщення об`єктів з цільовим призначенням, яке вказане у додатку № 4 до договору оренди.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору та підписання акта приймання-передавання майна (п. 2.1 Договору № 2329).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 2329 орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2019 року 16 294,50 грн., що складається з: частина приміщення № 78 на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» - 8 664,00 грн. без ПДВ; частина приміщення № 124 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «F» - 7 630,50 грн. без ПДВ. Розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси за періоди з квітня 2019 року по перший місяць оренди включно.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та орендодавцю у співвідношенні 30 % до 70 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 Договору № 2329).

Згідно пункту 5.3. Договору № 2329 орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та орендодавцю (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, наведеним в Розділі 11 Договору)

Цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 26.09.2019 до 26.09.2024 включно (п. 10.1 Договору № 2329).

20.12.2019 між орендарем та орендодавцем підписано акт приймання-передавання відповідного орендованого майна.

13.03.2020 Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 87/2020 та постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211 (із відповідними змінами та доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 до 30.06.2023 на всій території України установлено карантин.

У зв`язку із зазначеною обставиною, 15.07.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611, якою, зокрема, встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 орендарі, які користуються відповідним нерухомим державним майном звільняються від сплати орендної плати або мають право на знижку.

Так, за період з лютого-вересень 2021 року ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» надало відповідачу наступні рахунки-фактуру та акти приймання-здачі виконаних послуг на сплату орендної плати:

- № 904/55 від 28.02.2021 та акт на суму 21 339,77 грн. (лютий місяць 2021 року);

- № 904/103 від 31.03.2021 та акт на суму 21 702,54 грн. (березень місяць 2021 року);

- № 904/135 від 30.04.2021 та акт на суму 21 854,46 грн. (квітень місяць 2021 року);

- № 904/160 від 31.05.2021 та акт на суму 22 138,56 грн. (травень місяць 2021 року);

- № 904/171 від 20.06.2021 та акт на суму 22 182,84 грн. (червень місяць 2021 року);

- № 904/211 від 31.07.2021 та акт на суму 22 205,03 грн. (липень місяць 2021 року);

- № 904/225 від 31.08.2021 та акт на суму 22 160, 62 грн. (серпень місяць 2021 року);

- № 904/265 від 30.09.2021 та акт на суму 22 426,55 грн. (вересень місяць 2021 року);

Усього до сплати орендодавцю було виставлено оренди, яку останній, з урахуванням пункту 3.6. Договору № 2329 зобов`язаний був перерахувати орендарю на загальну суму 132 007,79 грн.

Зі свого боку орендар сплатив орендодавцю грошові кошти згідно виставлених рахунків за наступними платіжними дорученнями:

- № 188 від 15.03.2021 на суму 4 001, 21 грн.;

- № 208 від 14.04.2021 на суму 4 096, 23 грн.;

- № 222 від 14.05.2021 на суму 4 097, 71 грн.;

- № 237 від 14.06.2021 на суму 4 150, 98 грн.;

- № 251 від 13.07.2021 на суму 4 159, 28 грн.;

- № 263 від 13.08.2021 на суму 4 163, 44 грн.;

- № 282 від 14.09.2021 на суму 4 155, 12 грн.;

- № 297 від 13.10.2021 на суму 4 204, 98 грн.;

Усього сплачено 33 028,95 грн.

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну у нього перед позивачем заборгованість у повному обсязі в сумі 98 978,84 грн = 132 007,79 грн - 33 028,95 грн, позивач здійснив нарахування відповідачу відповідних санкцій та звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди державного майна, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 (чинного станом на момент укладення договору між сторонами) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» передано в оренду ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» відповідне нерухоме майно, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 20.12.2019.

Ураховуючи зазначені обставини та проаналізувавши п.п. 3.1, 3.6 договору, суд дійшов висновку, про наявність у відповідача зобов`язання зі сплати орендної плати у відповідному розмірі у співвідношенні 70% - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 30% - до державного бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211 (із відповідними змінами та доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 по 30.06.2023 на всій території України встановлено карантин.

За таких обставин, постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 (чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі 25 % суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з Додатком 3.

При цьому, зазначена постанова не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, оскільки нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених п. 3 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається. Право на зменшення орендної плати орендарі відповідної категорії отримують автоматично, за умови відповідності критеріям, прямо визначеним постановою № 611 та не залежно від того, чи припинили такі орендарі свою діяльність на орендованому майні внаслідок запровадження карантину (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 910/13397/20, від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20, від 09.02.2022 у справі № 921/1/21).

Відповідно до Додатку 3 постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 для орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів торговельних об`єктів, нарахування орендної плати здійснюється у розмірі 25 відсотків.

Отже, вказаною постановою визначено чіткий перелік орендарів, для яких може бути здійснено перерахунок орендної плати, саме відповідно до мети використання нерухомого державного майна згідно укладеного між сторонами договору.

Зі змісту п. 1.2 договору вбачається, що відповідне нерухоме майно передане позивачем відповідачу з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, надання інших послуг, без права продажу відповідних позицій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Як встановлено судом, ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» на виконання своїх договірних зобов`язань сплатило на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» грошові кошти загальному розмірі 33 028,95 грн., що у свою чергу становить 25% від загальної вартості орендної плати у період лютого-вересень 2021 року.

Аргументи позивача про неможливість застосування вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611 від 15.07.2020 у зв`язку з передачею відповідачем майна в суборенду є хибними, оскільки в розумінні вимог ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму, отже зазначені договори нерозривно пов`язані один з одним.

Посилання відповідача на неможливість використовувати майно у заявлений позивачем період не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються переданням ним орендованого майна в суборенду, що підтверджується договором суборенди індивідуально визначеного від 26.12.2019, а суборенда є способом користування майном орендарем.

Отже, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України» № 611 від 15.07.2020 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, якою відповідачу надано зниження орендної плати на 75 %, виставлених рахунків за період з лютого 2021 по вересень 2021 (всього з урахування знижки на суму 33 028,95 грн.) та здійснених відповідачем оплат (33 028,95 грн.), суд доходить до висновку, що заборгованість на час подання позову була відсутня, а тому позовні вимоги про стягнення 98 978,84 грн. основного боргу задоволенню не підлягають, як і похідні позовні вимоги про стягнення нарахованих на вказану суму пені, відсотків річних та інфляційних втрат коштів, оскільки вони не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, то, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені.

Враховуючи наведене вище, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частино 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін