УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

м. Київ

01.12.2023Справа № 910/9016/23
За заявою: Державного підприємства «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України

про ухвалення додаткового рішення

За позовом Державне підприємство «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3)

До Фізичної особи-підприємця Береша Івана Івановича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 118 368, 46 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Береша Івана Івановича (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 86 131, 15 грн та виселення у примусовому порядку з державного нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нерухомого та/або іншого індивідуально визначеного майна від 01.06.2018 (місцезнаходження: м. Київ) за період жовтень 2022- квітень 2023 у розмірі 45 746, 96 грн та Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №89/18К від 01.06.2018 за період лютий 2022-квітень 2023 у розмірі 40384, 19 грн, що в сукупності становить 86 131, 15 грн.

14.06.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 14.06.2023 для усунення недоліків позовної заяви.

28.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки, встановлені ухвалою суду від 14.06.2023. Також в зазначеній заяві, позивач просив залишити без розгляду частину позовних вимог, що оцінено судом як заяву про зміну предмету позову (позовних вимог) в порядку статті 46 ГПК України.

Зокрема, позивач відмовився від немайнової вимоги про виселення відповідача, оскільки після звернення позивача до суду, відповідач повернув позивачу майно, на підтвердження чого позивач надає копію акта приймання-передачі (приймання) нерухомого майна від 19.06.2023. У зв`язку з цим, позивач просив суд здійснити розгляд справи в межах майнових вимог про стягнення заборгованості по Договору оренди нерухомого та/або іншого індивідуально визначеного майна від 01.06.2018 (місцезнаходження: м. Київ) за період жовтень 2022- квітень 2023 у розмірі 45 746, 96 грн та по Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №89/18К від 01.06.2018 за період лютий 2022-квітень 2023 у розмірі 40384, 19 грн, що в сукупності становить 86 131, 15 грн.

07.07.2023 суд ухвалою відкрив провадження у справі з урахуванням зміненого предмету позову, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 суд прийняв до розгляду заяву Державного підприємства «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України про зміну предмета позову, яку оцінив як зміну підстав позову та збільшення позовних вимог та ухвалив подальший розгляд справи здійснювати з врахування змінених предмета позову (просив стягнути заборгованість по орендній платі за жовтень 2022 по квітень 2023 з урахуванням ПДВ та витрати на утримання орендованого майна з ПДВ, а також просив стягнути суму неустойки за період користування майном без належної підстави до моменту повернення майна), чим в грошовому еквіваленті збільшив позовні вимоги до загальної суми 118368,46 грн. Даною ухвалою суд встановив відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву в частині змінененого предмету позову та збільшених позовних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 позов Державного підприємства «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України задоволено частково (з урахуванням зміни позовних вимог, зміни підстав позову та збільшення позовних вимог).

28.11.2023 від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (ухвалення додаткового рішення).

Дослідивши дану заяву, суд дійшов до висновку відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частина 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачає ряд підстав за умови існування яких, суд з власної ініціативи або за заявою учасника справи може прийняти додаткове рішення, серед яких:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати в свою чергу у відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 зазначеної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Пунктом 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В заяві про усунення недоліків позовної заяви, позивач конкретизував витрати на професійну правничу допомогу, які складають 20 000, 00 грн та зазначив, що документи на підтвердження понесених витрат надасть до суду в установленому чинним законодавством України порядку.

В Розділі 6 мотивувальної частини рішення від 15.11.2023, суд зазначив: «Однак, позивач в подальших заявах не надав докази понесених судових витрат на професійну правничу та не заявляв про намір подати такі докази в порядку ч. 8 статті 129 ГПК (та не подав таку заяву з відповідними доказами після завершення строку розгляду спору навіть з урахуванням його продовження 07.10.2023 року). З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а тому стадія судових дебатів не передбачається, суд констатує, що позивачу необхідно було подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу або заяву, що такі докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду до закінчення розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, але в будь якому разі до моменту написання рішення.

Однак, на момент ухвалення судом даного рішення, докази понесення витрат на професійну правничу допомогу або заява, що такі докази будуть подані протягом 5 днів від позивача не надходило.

Враховуючи те, що позивачем взагалі не надано будь - яких доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати за надані послуги адвокату в загальній сумі 20 000, 00 грн».

Таким чином, позивач не виконав свій процесуальний обов`язок, а саме не надав документи на підтвердження понесених витрат в строк передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не повідомив суд, що надасть такі докази, в силу зазначеної норми протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на відсутність фактичних доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та не поданням за час розгляду справи позивачем заяви, що такі докази будуть подані протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення, суд вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за наявними в матеріалах справи доказами.

Повертаючись до статті 244 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд може ухвалити додаткове рішення, якщо існують підстави передбачені частиною 1 і які не були вирішені при ухвалені рішення.

В рішенні від 15.11.2023 вбачається, що судом вирішилося питання, щодо судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 було вирішено питання про судові витрати, суд не вбачає підстав для призначення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду, а відтак суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 232, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Науково-дослідний інститут, мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академія наук України про ухвалення додаткового рішення.

2. Згідно частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких