РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2023Справа № 910/7348/23

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

позовної заяви Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго"

до Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права"

про стягнення 29 746,43 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права" (далі - відповідач, Організація) про стягнення 29 746,43 грн, з яких: 22 683,20 вартість послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 01.05.2022, 6 284,08 грн інфляційних втрат та 779,15 грн три проценти річних за період з 11.1221 по 01.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг з теплопостачання № 5043/1693 від 08.09.2016 в частині здійснення своєчасної та повної оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/7348/23 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та розгляд справи, ухвала від 12.05.2023 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначено позивачем у позовній заяві, а саме: 01024, місто Київ, вулиця Банкова, будинок 2.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з підстави - «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про неможливість вручення поштового відправлення особі за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Беручи до уваги наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.05.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 між Міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» та Громадською організацією «Всеукраїнський рух «Сила права» було укладено договір про надання послуг з теплопостачання № 5043/1693, згідно умов якого позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення відповідно до умов укладеного договору, а саме у приміщення площею 56,9 кв. м. по вул. Соборній, 75 у місті Хмельницькому.

Надалі частиною 2 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послугу з централізованого опалення було перейменовано на послугу з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 були затверджені типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. У зв`язку із перейменуванням послуги були затвердженні нові тарифи на неї.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.01.2020 № 93 (з подальшими змінами), рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 905 від 23.09.2021 та № 999 від 28.10.2021 Міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» було встановлено тарифи на послугу з постачання теплової енергії.

Із метою застосування Підприємством тарифів на послугу з постачання теплової енергії виникла необхідність у приведенні договірних відноси у відповідність до чинного законодавства.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, а саме розділом IV «Договори про надання житлово - комунальних послуг».

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг регулюється приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із частиною 4 статті 13 Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

15.04.2020 МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» направило на адресу Відповідача проект договору № 7069/1693 від 10.03.2020 про надання послуги з постачання теплової енергії. Факт відправки проекту договору підтверджується квитанцією AT «Укрпошта» від 15.04.2020, в якій вказано вміст відправлення № 488 «Договір з постачання теплової енергії № 7069/1693».

Відповідач підписаний примірник договору не повернув, своїх заперечень або протоколу розбіжностей не надав. При цьому Організація, за твердженнями позивача, продовжувала користуватись послугами, що надавались Підприємством в приміщення площею 56,9 м.кв. по вулиці Соборній, 75 у місті Хмельницькому. Виходячи з вищевикладеного, позивач стверджує, що договір № 7069/1693 від 10.03.2020 є укладеним.

Станом на 01.03.2020 у Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права» існувала заборгованість за отримані послуги в сумі 6 478,26 грн. За період з березня 2020 року по листопад 2021 року відповідачу за послугу з постачання теплової енергії нараховано 13 996,68 грн. За період з 01.03.2020 по 01.11.2021 Організацією за вказаний період сплачено 18 515,64 грн.

Листом від 09.11.2022 Громадська організація «Всеукраїнський рух «Сила права» просила МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», у зв`язку із припиненням договору оренди нерухомого майна, припинити нарахування коштів за опалення з 31.10.2022.

У будівлі, в якій знаходиться приміщення відповідача встановлено загальнобудинковий лічильник обліку теплової енергії, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийняття теплового вузла обліку. У період з 23.04.2021 по 17.09.2021 лічильник проходив процедуру повірки (акт розпломбування № 1483/01 від 23.04.2021 та акт пломбування № 1601/01 від 17.09.2021). 04.05.2022 було проведено звірку показників приладу обліку теплової енергії, дані акту відповідають нарахуванням за фактичними показниками споживання теплової енергії.

Згідно з пунктом 18 договору передача показників лічильника в будинку № 75 по вулиці Соборній у місті Хмельницькому відбувається по телефону відповідальною особою балансоутримувача будівлі - представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (Управління забезпечення реалізації повноважень у Хмельницькій області). У період з 01.11.2021 по 01.05.2022, за який виникла заборгованість, діяли наступні тарифи:

- встановлений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 905 від 23.09.2021 «Про встановлення шляхом коригування міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води» для інших споживачів в розмірі 3670,55 грн/Гкал (з ПДВ) (https://khm.gov.ua/uk/content/vid-23092021-no-905-pro-vstanovlennya-miskomu-komunalnomu-pidpryyemstvu).

- встановлений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 999 від 28.10.2021 «Про встановлення шляхом коригування міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води» для інших споживачів в розмірі 5389,35 грн/Гкал (без ПДВ) (або 6467,22 грн з ПДВ) (https://khm.gov.ua/uk/content/vid-28102021-roku-no-999pro-vstanovlennya-shlyahom-koryguvannya-miskomu-komunalnomu).

Відповідно до п. 31 Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019р. № 830 у разі зміни (коригування) тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію та не потребує внесення сторонами додаткових змін до договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно п. 34 Договору у разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на зазначену комунальну послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів шляхом розміщення інформації на веб-сайті виконавця: www.teplo.km.ua.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

Пунктом 2 Постанови КМ України «Про деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу» від 10.11.2021 № 1209 установлено, що механізм зміни теплопостачальною організацією (виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника) застосовується до споживачів теплової енергії, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій) з урахуванням диференціації тарифів, що визначається згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги".

Згідно з частиною 2 пункту 2 Постанови зміна розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій) у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника) починаючи із нарахувань за жовтень 2021р. відображається щомісяця у платіжних документах зазначених споживачів, надісланих у місяці, що настає за розрахунковим періодом.

Відповідно до наказів МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» у зв`язку із зміною ціни природного газу на кожен місяць опалювального періоду встановлювались коефіцієнти перерахунку вартості послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Постанови КМУ від 10.11.2019 № 1182 про зміни розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам Позивач інформував Відповідача шляхом розміщення на офіційному веб- сайті підприємства інформаційного повідомлення з наведенням відповідних обґрунтувань. Крім того, інформація про перерахунки містилась у рахунках на оплату за отримані послуги.

Наказами МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» з грудня 2021 року у зв`язку із зміною ціни природного газу встановлювались коефіцієнти перерахунку вартості послуги з постачання теплової енергії: грудень 2021 року - коефіцієнт 0,834821 - вартість 1 Гкал. 5398,98 грн (6467,22 грн*0,834821=5398,98 грн); січень 2022 р оку - коефіцієнт 0,551381 - вартість 1 Гкал. 3565,90 грн (6467,22 грн*0,551381=3565,90 грн); лютий 2022 року - коефіцієнт 0,513704 - вартість 1 Гкал. 3322,24 грн (6467,22 грн*0,513704=3322,24 грн); березень 2022 року - коефіцієнт 0,551381 - вартість 1 Гкал. 3565,90 грн (6467,22 грн*0,551381=3565,90 грн); квітень 2022 року - коефіцієнт 0,727868 - вартість 1 Гкал. 4707,28 грн (6467,22 грн*0,727868=4707,28 грн).

Кількість спожитої теплової енергії зазначена в довідці про нарахування за фактичними показниками споживання теплової енергії вузла комерційного обліку. Показник лічильника відображений в графі 2 «Показник тепла ГДж», кількість тепла в Гкал по будівлі загальною площею 1866,3 м.кв. відображена в графі 2. Кількість теплової енергії в Гкал в приміщенні відповідача (площею 56,9 м.кв. відображена в графі 12 та визначається за формулою: кількість тепла спожита будівлею (гр. 2)/опалювальну площу будинку (гр. 10)*опалювальну площу відповідача (гр. 11). Втрати на ділянках тепломережі, визначені в частині 3 пункту 12 договору передбачені в Додатку № 1 до договору № 7069/1693 від 10.03.2020. Акт розмежування балансової належності (експлуатаційної відповідальності) та, відповідно до розподілу втрат теплової енергії в зовнішніх теплових мережах на ОП, пропорційно площі споживачів по вул. Соборній, 75 у м. Хмельницькому становить 0,0059 Гкал. в місяць. Загальний розмір нарахувань визначений в Розрахунку заборгованості Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права» та рахунках на оплату наданих послуг.

Відповідно до пункту 36 договору рахунок на оплату послуги надається на паперовому носії/в електронному вигляді. Рахунки на оплату послуги надсилались Відповідачу на електронну адресу . Крім того, примірники рахунків надавались у паперовій формі представникам відповідача у місті Хмельницькому по адресі вулиця Соборна, 75.

Станом на 01.11.2021 заборгованість Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права» за надані послуги з постачання з теплової енергії становила 1959,30 грн. 15.11.2021 відповідачем здійснено оплату на суму 1960,00 грн. З 01.11.2021 по 01.05.2022 відповідачу нараховано за послуги з постачання теплової енергії 22 683,90 грн.

Загальний розмір заборгованості Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права» станом на 01.05.2022 за надані послуги з теплопостачання становить 22 683,20 грн. Оскільки вказана заборгованість в позасудовому порядку не була погашена відповідачем, Підприємство звернулось із цим позовом до суду, в межах якого, крім суми боргу 22 683,20 грн, також просив суд стягнути 6 284,08 грн інфляційних втрат та 779,15 грн три проценти річних за період з грудня 2021 по квітень 2023 року.

Як вказано судом вище Організація не скористалась своїм процесуальним правом на подачу відзиву.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статі 275 ГК України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг регулюється приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із частиною 4 статті 13 Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

15.04.2020 МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» направило на адресу Відповідача проект договору № 7069/1693 від 10.03.2020 про надання послуги з постачання теплової енергії. Факт відправки проекту договору підтверджується квитанцією AT «Укрпошта» від 15.04.2020, в якій вказано вміст відправлення № 488 «Договір з постачання теплової енергії № 7069/1693».

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач, який отримав проект договору від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідач підписаний примірник договору не повернув, своїх заперечень або протоколу розбіжностей не надав.

Водночас Організація продовжувала користуватись послугами, що надавались Підприємством в приміщення площею 56,9 м.кв. по вулиці Соборній, 75 у місті Хмельницькому та здійснювала часткову оплату наданих послуг.

Беручи до уваги вказане, суд погоджується із твердженнями позивача та вважає, що договір № 7069/1693 від 10.03.2020 є укладеним.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивач на підтвердження постачання відповідачу теплової енергії за спірний період (грудень 2021 року - травень 2022 року) представив суду: рахунок № 1693 від 29.11.2021, рахунок № 1693 від 30.12.2021, рахунок № 1693 від 31.01.2022, рахунок № 1693 від 28.02.2022, рахунок № 1693 від 31.03.2022, рахунок № 1693 від 29.04.2022, розрахунок заборгованості, довідку про оплату за надані послуги по тепловій енергії особовий рахунок № 1693, акт звірки показників приладу обліку теплової енергії.

З огляду на наведене та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт споживання відповідачем поставленої позивачем теплової енергії на загальну суму 22 683,20 грн.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року у розмірі 6 337,22 грн (основний борг).

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 6 284,08 грн інфляційних втрат 779,14 грн три проценти річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії є порушенням умов договору, як наслідок є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Сплата трьох процентів річних та інфляційні втрати від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів - це розумова, пізнавальна діяльність суду, яка полягає у дослідженні якісних і кількісних ознак зібраних доказів у конкретній справі. Закон не регулює порядок роздумів судді. Проте норми права встановлюють зовнішні умови, гарантії, які забезпечують істинність логічних висновків суддів.

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №914/596/22 наголошено на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази, вимоги та заперечення учасників справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" про стягнення 29 746,43 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права" (01024, місто Київ, вулиця Банкова, будинок 2, ідентифікаційний код 39848128) на користь Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (29000, місто Хмельницький, вулиця Чорнобрового, будинок 5, ідентифікаційний код 03356571) 22 683,20 грн (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят три гривні 20 копійок) вартості спожитої теплової енергії, 6 284,08 грн (шість тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 08 копійок) інфляційних втрат, 779,14 грн (сімсот сімдесят дев`ять гривень 14 копійок) три проценти річних та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.11.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ