СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Харків Справа № 922/2651/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,

та представників учасників справи:

від позивача Романенко О.М. - адвокат; від відповідача . не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/2651/23,

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія", м.Київ,

до - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків,

про- стягнення 36212310,44 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом доАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 36212310,44 грн за Договором купівлі- продажу природного газу №GASD-150420-14/12A167-144-20 від 15.04.2020 року, з яких: 25117260,02 грн - заборгованість за спожитий природний газ, 1350159,44 грн - пеня, 1316660,99 грн - 3% річних, 8428229,99 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/2651/23 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за спожитий природний газ за Договором купівлі-продажу природного газу №GASD-150420-14/12A167-144-20 від 15.04.2020 року у розмірі 25117260,02 грн, пеню у розмірі 1346941,07 грн, 3% річних у розмірі 1316660,99 грн, інфляційні втрати у розмірі 8428229,99 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 543137,43 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням господарського суду та вважаючи його таким, що постановлено незаконно, з порушенням норм матеріального права та процесуального права, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до доводів якої зазначив, що:

- Позивачем не надано реєстрів відомостей щодо підтверджених торгових сповіщень в межах заявлених в позові періодів: за лютий 2021 року, квітень грудень 2021 року, лютий 2022 року, що виключає доведеність позовних вимог, оскільки оператором ГТС не підтверджено відчуження Позивачем та набуття Відповідачем природного газу;

- надані Позивачем акти приймання передачі природного газу за лютий 2021 року, квітеньгрудень 2021року, лютий 2022 року та розрахунок заборгованості містять різну та суперечливу інформацію щодо ціни товару, що унеможливлює встановлення дійсної вартості поставленого товару;

Позивачем до матеріалів справи не долучено документальних доказів про набуття сторонами спірного Договору купівлі продажу природного газу статусу члена Біржі, що не надає можливості перевірити ціну на природний газ та спірну заборгованість;

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» здійснення господарської операції по ввезенню природного газу на митну територію України в заявлені в позові періоди;

суд першої інстанції повинен був направити окрему ухвалу для проведення перевірки та вжиття відповідних заходів, оскільки обставини справи свідчать про склад злочину, зокрема, підробку документів, вчинення інших протиправних кримінальних діянь.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 року, з поміж іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, розгляд справи призначений на 23.11.2023р. о 10:30.

Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначивши наступне:

- при укладанні Договору Сторони жодним чином не взаємодіяли з Оператором ГТС і не використовували його торгову платформу, а тому застосування положень глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС у спірних правовідносинах є безпідставним, оскільки Позивач не є газовидобувним підприємством, виробником біогазу або оптовим продавцем, а Відповідач у відносинах з Оператором ГТС не є замовником послуг по транспортуванню природного газу у контексті вимог Кодексу ГТС, а є виключно споживачем;

акти приймання-передачі природного газу є належними первинними документами, містять всі необхідні реквізити, а в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені роздруківки (копії) Протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису представників сторін;

- питання походження природного газу жодним чином не впливає на взаємовідносини сторін по Договору поставки, не змінює їх права та обов`язки;

- Відповідачем не спростовано факт отримання спірного природного газу та його вартість, не надано контр-розрахунок на розрахунок заборгованості;

- суд першої інстанції, перевіривши правомірність та правильність здійсненого розрахунку, відмовив в частині стягнення 3 218,37 грн. пені на суму боргу за вересень 2021 року;

- Відповідач не навів, в чому полягає порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, що мають бути підставою до винесення окремої ухвали, а зазначене кримінальне провадження не стосується обставин даної справи.

У судовому засіданні 23.11.2023р. Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки представника у судове засідання через участь у іншому судовому засіданні.

Ухвалою колегії суддів, занесеною до протоколу судового засідання від 23.11.2023, на підставі ст. 202 ГПК України відмовлено у задоволенні означеного клопотання, наведені в клопотанні причини неявки визнані колегією суддів недоведеними та неповажними, оскільки доказів поважності причин неявки свого представника Відповідачем не надано; крім того, Відповідач є юридичною особою та мав можливість направити іншого представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

укладення між сторонами 15.04.2020 року (Позивач з 01.10.2020 року змінив назву на підставі рішення учасника №187) Договору купівлі-продажу природного газу №GASD-150420-14/12А167-144-20 (далі - Договір) відповідно до п. 1.1. якого Позивач зобов`язався передати у власність Відповідача з жовтня 2020 року по квітень 2021 року включно природний газ, а Відповідач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору;

погодження сторонами в додатковій угоді №1 від 15.04.2020 року про здійснення електронного документообігу для підтвердження викладених в них господарських операцій з використанням системи «M.E.Doc»(п.2.2. Додаткової угоди);

постачання Позивачем Відповідачу природного газу в період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року в загальному обсязі 44988363,52 куб.м. вартістю 441154 356,08грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані електронними підписами сторін, а саме: №РГК80013903 від 31.10.2020 року за жовтень2020р. - 1 145 712,38 куб.м, вартістю 8425007,45грн.; №РГК80014343 від 30.11.2020 року за листопад 2020р. - 6 800 278,73 куб.м, вартістю 60412996,21 грн.; №РГК80018755 від 31.12.2020 року за грудень 2020р. - 15 734 221,75 куб.м, вартістю 140427929,12 грн., №РГК81000148 від 31.01.2021 року за січень 2021р. - 18 490 468,32 куб.м, вартістю 200069825,70грн.; №РГК81004058 від 28.02.2021 року за лютий 2021р.-2 712 622,31 куб.м, вартістю 29346775,73грн.; №РГК81008305 від 30.04.2021 року за квітень 2021р. 37 370,01 куб.м, вартістю 404 510,93 грн.; №РГК81010071 від 31.05.2021 року за травень 2021р. - 7 032,05 куб.м, вартістю 86 705,17 грн.; №РГК81011598 від 30.06.2021 рокуза червень 2021р. - 6 396,39 куб.м, вартістю 86 754,24 грн.; №РГК81013388 від 31.07.2021 року за липень 2021р. - 3 958,05 куб.м, вартістю 64 357,90 грн.; №РГК81015337 від 31.08.2021 року за серпень 2021р. - 3 560,38 куб.м, вартістю 70 354,54 грн.; №РГК81017209 від 30.09.2021 року за вересень 2021р. - 1 434,18 куб.м, вартістю 42 896,33 грн.; №РГК81019155 від 31.10.2021 року за жовтень 2021р. -41 104,56 куб.м, вартістю 1549559,70 грн.; №РГК81022275 від 30.11.2021 року за листопад 2021р. - З 244,41 куб.м, вартістю 121665,37грн.; №РГК81024258 від 31.12.2021 року за грудень 2021р. - 510,00 куб.м, вартістю 23 066,69 грн.; №РГК82003320 від 28.02.2022 року за лютий 2022р. - 450,00 куб.м, вартістю 21951,00 грн;

- часткової оплати Відповідачем Позивачу вартості поставленого природного газу на суму 416037096,06 грн.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Вищезазначений факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної оплати поставленого Позивачем товару став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що пов`язані із простроченням виконання вищенаведеного грошового зобов`язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, вказував на недоведеність Позивачем суми спірної заборгованості з огляду на ненадання первинних документів на її підтвердження.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем факту невиконання Відповідачем своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за поставлений товар, а також відсутності об`єктивних перешкод до виконання Відповідачем свого зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Статтею 712 ЦК передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено Договір купівлі- продажу природного газу №GASD-150420-14/12А167-144-20 від 15.04.2020р., пунктом 3.3 якого визначено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу.

На підтвердження обставин поставки природного газу у заявлених обсягах та на заявлену вартість Позивачем до матеріалах справи надано акти приймання-передачі газу, які підписані сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Одним із доводів апеляційної скарги є твердження Відповідача, що такі акти не є належними первинними документами та не підтверджують поставку природного газу Відповідачу.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Роздруківка електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Як вбачається з умов п.2.2. Додаткової угоди №1, сторони домовилися про те, що при виконанні умов Договору будуть здійснювати документообіг в формі електронних документів для підтвердження викладених в них господарських операцій з використанням системи «M.E.Doc».

Так, пунктом 7 Додаткової угоди №1 сторони підтвердили, що є зареєстрованими в системі електронного документообігу «M.E.Doc» та згодні з відправкою/отриманням їм розрахункових документів (рахунків на оплату та актів приймання-передачі природного газу) в електронному вигляді з електронним підписом засобами системи електронного документообігу в системі «M.E.Doc».

Відповідно п.1.2 Додаткової угоди сторони домовилися, що на виконання умов даної угоди будуть застосовуватися наступні види електронних документів: щомісячні акти приймання-передачі природного газу - (потребує ЕП Сторони-2).

Згідно п.2.10 Додаткової угоди №1 сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані з використанням ЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носії.

Підтвердження передачі Е-документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

На підтвердження руху первинних документів в системі «M.E.Doc» в матеріалах справи наявні копії (роздруківки) квитанцій щодо результатів оброки електронних документів в системі «M.E.Doc» відносно актів приймання-передачі природного газу.

Також колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені роздруківки (копії) Протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису/печаток, що підтверджує підписання представниками Відповідача спірних актів приймання-передачі природного газу та спростовує доводи апеляційної скарги про зворотнє.

Судова колегія вважає безпідставними твердження Відповідача про необхідність надання Позивачем реєстрів відомостей щодо підтверджених торгових сповіщень в межах заявлених в позові періодів та документальних доказів про набуття продавцем та покупцем по Договору купівлі продажу природного газу статусу члена Біржі, оскільки в п. 4.3. Договору сторони погодили, що ціна газу, розрахована відповідно до п.4.2. Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі.

Накладаючи електронний підпис на спірних актах приймання-передачі природного газу, Відповідач погодився з визначеною Позивачем ціною та обсягами поставки, не висловив заперечень під час розгляду справи у суді першої інстанції, не надав власного контрозрахунку та не спростував, заявлені Позивачем обсяги та ціну на природний газ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані Позивачем акти приймання передачі є належними первинними документами у розумінні норм Податкового кодексу України та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять усі необхідні ознаки та реквізити.

Також судова колегія враховує наявність в матеріалах справи докази часткової оплати Відповідачем, суми заборгованості саме за спірними актами.

Заперечення Відповідача щодо необхідності надання Позивачем доказів на підтвердження «походження» природного газу є необґрунтованими, оскільки в межах даної справи досліджується питання поставки Позивачем природного газу в заявленому обсязі та за ціною, визначеною сторонами у Договорі та питання належного чи неналежного виконання зобов`язання Відповідача щодо своєчасної оплати вартості поставного товару. Питання «походження » природного газу могло б досліджуватись при наявності заперечень Відповідача про неналежну якість поставленого газу, які останні не висловлювались.

Крім того, судова колегія зауважує наступне.

За змістом ч.ч.1, 4 ст.165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; якщо відзив на позовну заяву не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Як вбачається зі змісту відзиву Відповідача на позовну заяву, він посилається на недоліки та недостатність доказів, що надані Позивачем на підтвердження позовних вимог, при цьому Відповідачем не заперечуються :

- факт отримання спірного газу за Договором у спірні періоди у визначених в актах приймання-передачі природного газу обсязі та вартості газу;

- факт часткової оплати такого газу ;

- обставини складання та підписання уповноваженою зі свого боку особою актів приймання-передачі природного газу за спірні розрахункові періоди.

Не заперечуються Відповідачем зазначені обставини також в апеляційній скарзі, проте останній не погоджується лише з належністю та достатністю наданих Позивачем доказів, на підставі яких судом були задоволенні позовні вимоги.

Також будь-якого доказу на спростування обставин, що покладені Позивачем в обґрунтування позовних вимог, Відповідачем не надано, а надані ним в суді першої інстанції докази щодо відсутності реєстраціі Договору наприкінці 2022 року не стосуються спірного періоду.

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності відповідних обставин належного виконання Позивачем своїх договірних обов`язків з поставки природного газу в спірні розрахункові періоди у заявлених обсягах та на відповідну вартість.

Відповідно до п.5.1. Договору оплата замовленого обсягу газу здійснюється Покупцем на рахунок Продавця виключно грошовими коштами у національній валюті (гривні) протягом 120-ти робочих днів після закінчення кожного окремого місяця постачання обумовленого договором.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості у розмірі 25117260,02 грн, строк зі сплати якої настав, в силу п. 6.2. Договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо прострочення Відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Договором, виникнення у Позивача права на нарахування Відповідачу інфляційних, 3% річних за заявлений час прострочення виконання зобов`язання в порядку, встановленому ст. 625 ЦК України, а також пені на підставі п. 4.5. Договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою належним чином та вірною є сума пені у розмірі 1346941,07 грн, 3% річних у розмірі 1316660,99 грн, інфляційних втрат у розмірі 8428229,99 грн.

Правомірність нарахування зазначених сум Відповідачем також не спростовано.

Будь-яких доказів у підтвердження повної оплати Відповідачем в спірний період надано не було.

Доводів на спростування означеного апеляційна скарга Відповідача не містить.

За таких підстав, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необхідності винесення судом окремої ухвали за фактом підробки документів, яке досліджується в рамках кримінального провадження № 000005, оскільки за змістом вимог ст.246 ГПК України питання щодо наявності або відсутності підстав до винесення окремої ухвали вирішується безпосередньо судом за результатами розгляду спору, а відсутність такого реагування з боку суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.

Якщо апелянту відомі факти порушення законодавства, які містить ознаки кримінального правопорушення, він не позбавлений можливості безпосередньо звернутися з відповідним повідомленням до прокурора або органу досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/2651/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський

суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/2651/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/2651/23 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2023

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Д.О. Попков