ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. м. ХарківСправа № 922/2167/23 (922/4057/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу (вх. № 4057/23 від 15.09.2023) у справі № 922/2167/23(922/4057/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ()

до відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного управління (ЄДРПОУ)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги в сумі 8.398.662,96 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 4057/23 від 15.09.2023) до відповідача - Харківського квартирно-експлуатаційного управління, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 в сумі 8.398.662,96 грн (вісім мільйонів триста дев`яносто вісім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 96 копійок). Судові витрати у вигляді судового збору позивач просить не розподіляти та залишити їх за позивачем. Також позивач у позовній заяві просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 , розгляд справи за цією позовною заявою просить здійснити в загальному позовному провадженні, та, посилаючись на те, що відкритий розгляд даної справи може мати наслідком розголошення таємної інформації, що охороняється законом, просить розглядати справу в закритому судовому засіданні в порядку ч. 8 ст. 8 ГПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4, укладеним між балансоутримувачем - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД, користувачем - Військовою частиною НОМЕР_1 та платником - Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (яке раніше мало найменування Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків), в частині відшкодування балансоутримувачу всіх витрат за спожиті користувачем комунальні послуги (електричну енергію) за час дії вказаного договору за період з 20.04.2022 по 31.12.2022.

Згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Господарського суду Харківської області Новікової Н.А. в межах справи № 922/2167/23 про банкрутство ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД.

Частиною ч. 1 ст. 7 КУзПБ встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За приписами абз. 4 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2023 у справі № 922/2167/23(922/4057/23), після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та, враховуючи, що стосовно позивача - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД відкрито провадження у справі про банкрутство (справа № 922/2167/23), з огляду на вимоги абз. 4, 5 ч. 2 ст. 7 КУзПБ та зважаючи на договірний характер правовідносин між сторонами, незначну складність справи, незначний обсяг поданих позивачем доказів по справі, а також враховуючи, що позивачем у позовній заяві не наведено мотивованих обґрунтувань щодо заявленого ним клопотання про розгляд даного спору за правилами загального позовного провадження, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду даної справи в загальному позовному провадженні, вирішено здійснювати розгляд зазначеної справи в межах справи № 922/2167/23 про банкрутство ТОВ «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, тобто без проведення судового засідання, у зв`язку з чим також було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в закритому судовому засіданні в порядку ч. 8 ст. 8 ГПК України.

Також зазначеною ухвалою суду встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання відповідачу відповіді на відзив та встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь на відзив.

Крім того, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Військову частину НОМЕР_1 , встановлено третій особі строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали - для подання до суду пояснень щодо позовної заяви та строк 10 днів з дня отримання відзиву на позовну заяву - для подання до суду пояснень щодо відзиву.

27.10.2023 за вх. № 29313, тобто в межах встановленого судом строку, від відповідача - Харківського квартирно-експлуатаційного управління через підсистему Електронний Суд ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що відповідно до ст. 19 Закону України Про Збройні Сили України, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, тому відповідач Харківське квартирно-експлуатаційне управління фінансується виключно з Державного бюджету України та є неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів державного бюджету. Згідно зі ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Для сплати заборгованості за попередній період у відповідача відсутнє бюджетне фінансування. Враховуючи, що відзив на позов поданий відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах встановленого судом строку, вказаний відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

07.11.2023 за вх. № 30408 від позивача - ТОВ «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» через підсистему Електронний Суд ЄСІТС надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, з посиланням на те, що єдиним доводом відповідача проти позову є недостатність бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами та відсутність відповідного фінансування для сплати заборгованості за попередній період, однак жодних доказів на підтвердження зазначеного відповідачем не надано. Позивач зазначає, що заборгованість, заявлена до стягнення позивачем підтверджується первинною документацією, підписаною споживачем електричної енергії (третьою особою), а відсутність у відповідача необхідних коштів не звільняє його від обов`язку виконати взяті на себе господарські зобов`язання.

09.11.2023 за вх. № 30672, тобто в межах встановленого судом строку, від відповідача - Харківського квартирно-експлуатаційного управління через підсистему Електронний Суд ЄСІТС надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовної заяви заперечує з тих же підстав, які були зазначеним ним у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 не скористалася своїм правом на подання пояснень щодо позовної заяви та щодо відзиву на позовну заяву, ні в установлений судом строк, ні станом на момент прийняття судом даного рішення пояснень щодо позовної заяви та щодо відзиву на позовну заяву або будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не подала, про причини їх неподання суду не повідомила, хоча про розгляд даної справи належно повідомлена, що підтверджується наявним у матеріалах справи зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 492, з якого вбачається, що копію ухвали суду від 02.10.2023 про відкриття провадження у справі № 922/2167/23(922/4057/23) отримано уповноваженим представником третьої особи 17.10.2023.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи на надані сторонами докази, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД є власником нерухомого майна кількох будівель нежитлового комплексу (далі по тексту - Об`єкт користування), яке розташоване за місцезнаходженням позивача та з 20.04.2022 перебуває у тимчасовому безоплатному користуванні 3-ї особи - Військової частини НОМЕР_1 .

30.12.2022 між позивачем - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД (Балансоутримувачем), третьою особою - Військовою частиною НОМЕР_1 (Користувачем) та відповідачем - Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням, який раніше мав інше найменування, а саме: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (Платником), укладено тристоронній договір тимчасового безоплатного користування № 4 (далі по тексту Договір), згідно з умовами п. 1.1 якого Балансоутримувач передав Користувачу можливість на спільне тимчасове безоплатне користування вищезазначеним нерухомим майном (Об`єктом користування).

Згідно з п. 1.3, 2.1 Договору, передача Об`єкта в тимчасове безоплатне користування здійснюється за актом прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного Договору. Об`єкт вважається прийнятим Користувачем в день підписання відповідного Акту прийому-передачі і при відсутності перешкод для практичного користування ним з боку Користувача.

У відповідності до п. 3.2 Договору, Платник зобов`язаний відшкодувати Балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, які були отримані Користувачем за час дії цього Договору. Розрахунок комунальних послуг здійснюється на підставі даних спеціальних лічильників. Рахунок з сумою до сплати за комунальні послуги є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.3 Договору сторони передбачили, що всі відшкодування за отримані послуги Користувачем за цим Договором сплачуються Платником, але виключно за погодженням із ним.

Згідно з п. 3.4 Договору, вартість комунальних послуг з дня фактичного їх отримання по день фактичного припинення їх отримання сплачується Платником на підставі підписання Сторонами відповідних актів виконаних робіт (послуг) за період з 20.04.2022 по 30.11.2022, а з 01.12.2022 - щомісяця. Зазначені акти надаються Балансоутримувачем.

Відповідно до п. 3.5 Договору, підставою для відшкодування Платником за Користувача комунальних послуг є вставлені рахунки постачальними організаціями, які надають комунальні послуги Балансоутримувачу. З метою відшкодування комунальних послуг Балансоутримувач зобов`язаний виставляти рахунки Платнику та надати копії рахунків, що виставлені Балансоутримувачу постачальними організаціями, які надають комунальні послуги.

Платник не відповідає за зобов`язаннями Користувача, крім тих зобов`язань, що визначені в цьому Договорі (п. 3.6 Договору).

Користувач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати комунальні платежі, що передбачені розділом 3 цього Договору (п. 4.1.2 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору, цей Договір вступає в силу 20.04.2022 та діє до 31.12.2022 включно, але не довше тривання воєнного стану.

У відповідності до умов п. 7.3 Договору, дострокове розірвання Договору можливе за згодою Сторін. Одностороння відмова від виконання Договору не допускається.

Факт передачі нерухомого майна Користувачу в тимчасове безоплатне користування підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі Об`єкту від 20.04.2023 № б/н до договору від 30.12.2022 № 4, який підписаний без заперечень та зауважень уповноваженими представниками Балансоутримувача та Користувача і засвідчений їх печатками.

Як зазначає позивач у позовній заяві, після укладення Договору він запропонував Користувачу та Платнику укласти тристоронній договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії, яким зафіксувати обсяги електроенергії, що була фактично спожита Користувачем, ціну такої електроенергії та її загальну вартість.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано примірник договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії, згідно з умовами якого запланований обсяг споживання Користувачем електричної енергії становить 1.592.179,22 кВт/год. на загальну суму 8.398.662,96 грн. Вказаний примірник договору підписаний уповноваженими представниками Балансоутримувача та Користувача і засвідчений їх печатками, а отже останнім погоджено обсяг та вартість спожитої ним електричної енергії.

Як зазначає позивачу позовній заяві, відповідач відмовився від підписання погодженого між Балансоутримувачем та Користувачем та підписаного ними договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії. Дійсно, наданий позивачем примірник договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію не підписаний відповідачем (Платником). Втім будь-яких зауважень чи заперечень відповідача стосовно причин відмови від підписання зазначеного договору ні в наданій позивачем копії цього договору, ні в матеріалах справи не міститься.

Водночас, п. 3.2, 3.5 договору тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4, який підписаний усіма сторонами, а саме: позивачем - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД (Балансоутримувачем), третьою особою - Військовою частиною НОМЕР_1 (Користувачем) та відповідачем - Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням, Платник зобов`язаний відшкодувати Балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, які були отримані Користувачем за час дії цього Договору. Розрахунок комунальних послуг здійснюється на підставі даних спеціальних лічильників. Рахунок з сумою до сплати за комунальні послуги є невід`ємною частиною цього Договору. Підставою для відшкодування Платником за Користувача комунальних послуг є вставлені рахунки постачальними організаціями, які надають комунальні послуги Балансоутримувачу. З метою відшкодування комунальних послуг Балансоутримувач зобов`язаний виставляти рахунки Платнику та надати копії рахунків, що виставлені Балансоутримувачу постачальними організаціями, які надають комунальні послуги.

27.02.2023 позивач - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД на виконання умов договору тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4 надав відповідачу - Харківському квартирно-експлуатаційному управлінню копії документів, які були підписані між позивачем та постачальними організаціями, в т.ч.: акти приймання-передачі електричної енергії за березень-червень 2022 року; акти купівлі-продажу електричної енергії за липень-грудень 2022 року; акти про обсяги розподіленої електричної енергії за квітень-грудень 2022 року; акти приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за березень-грудень 2022 року. Відповідачем вказані акти отримано 27.02.2023 за вх. № 843, що підтверджується відповідним штампом відповідача на супровідному листі до зазначених документів.

17.04.2023 у зв`язку з невиконанням відповідачем - Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Платником) своїх зобов`язань за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4 в частині відшкодування витрат Балансоутримувача на оплату за спожиту Користувачем електричну енергію, позивач звернувся до відповідача з листом від № 45/563, в якому просив погасити заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 в розмірі 8.398.662,96 грн.

Відповідач у відповіді від 21.04.2023 за № 583/1331 на зазначений лист-звернення позивача про відшкодування витрат на оплату за спожиту електричну енергію повідомив про неможливість передати до органу Казначейства України доручення на здійснення платежу за спожиту електричну енергію згідно з листом позивача від 17.04.2023 № 45/563 (за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 в розмірі 8.398.662,96 грн) у зв`язку з тим, що відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету України, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в межах взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду, фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги за період 20.04.2022-31.12.2022 в сумі 8.398.662,96 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ч. 1-3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Статтею 793 ЦК України визначені вимоги до форми договору найму будівлі або іншої капітальної споруди, згідно з якими договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

У відповідності до ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи викладене, дослідивши текст укладеного між позивачем, відповідачем та третьою особою тристороннього договору тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором найму нерухомого майна (кількох будівель нежитлового комплексу), а спірні правовідносини, які виникли між сторонами на підставі зазначеного договору, є правовідносинами щодо користування третьою особою нерухомим майном без сплати за його використання, але з відшкодуванням відповідачем всіх витрат за спожиті третьою особою комунальних послуг за час дії цього Договору.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач належним чином виконав свої обов`язки за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4, передав у тимчасове безоплатне користування нерухоме майно Користувачу, що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі Об`єкту від 20.04.2023 № б/н до договору від 30.12.2022 № 4, який підписаний без заперечень та зауважень уповноваженими представниками Балансоутримувача та Користувача і засвідчений їх печатками.

У матеріалах справи містяться, зокрема: акти приймання-передачі електричної енергії за березень-червень 2022 року, складені між ПрАТ «Харківенергозбут» та ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД; акти купівлі-продажу електричної енергії за липень-грудень 2022 року, складені між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД; акти про обсяги розподіленої електричної енергії за квітень-грудень 2022 року та акти приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за березень-грудень 2022 року, складені між АТ «Харківобленерго» та ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД.

Як зазначає позивач у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, до червня 2022 року включно постачання електроенергії позивачу - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД здійснювалося ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі укладеного між ними договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.05.2019 № 70726, що підтверджується наявними у справі копією зазначеного договору та копіями акти приймання-передачі електричної енергії за березень-червень 2022 року, складені між ПрАТ «Харківенергозбут» та ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД.

В умовах початку широкомасштабного вторгнення російської федерації у позивача виникла заборгованість перед постачальником - ПрАТ «Харківенергозбут», у зв`язку з чим з 01.07.2022 ПрАТ «Харківенергозбут» перестало постачати електроенергію позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Визначення постачальника "останньої надії" здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті (ч. 6 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з ч. 8, 9, 11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі по тексту ДПЗД "Укрінтеренерго"), є постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 по 31.12.2023, який діє на підставі цього Розпорядження, Ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та у відповідності до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» і Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі по тексту Правила).

Пунктом 11.1.5 глави 11.1 розділу XI Правил визначено, що під час постачання споживачам електричної енергії, виробленої на об`єктах розподіленої генерації, облік спожитої електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Постачальником послуг комерційного обліку під час постачання позивачем електричної енергії споживачам є оператор системи розподілу (передачі) - АТ Харківобленерго, яке діє на підставі Ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1446.

На підставі зазначеного, протягом спірного періоду з 20.04.2022 по 31.12.2022 ДПЗД "Укрінтеренерго" постачало електроенергію позивачу - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД на підставі та на умовах типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та Додатку 1 до зазначеного договору - Комерційна пропозиція № 5 від 08.10.2021 для постачальника електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 5.8 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» встановлено, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

За умовами пп. 2 п. 6.2 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

У відповідності до п. 4.1 Додатку 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (Комерційна пропозиція № 5 від 08.10.2021 для постачальника електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»), Споживачем сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі не отримання рахунку Споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно п. 4.2 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку по 14 число місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Відповідно п. 4.4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, Акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від Оператора системи розподілу (передачі). У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Як вбачається з матеріалів справи, Користувачем (третьою особою) у період з 20.04.2022 по 31.12.2022 було спожито електричної енергії у загальному обсязі 1.592.179,22 кВт/год на загальну суму 8.398.662,96 грн, в т.ч. вартість послуг за розподіл електричної енергії, а саме:

- у квітні - 48647,52 кВт/год на суму 176.367,45 грн;

- у травні - 165210,6 кВт/год на суму 628.869,36 грн;

- у червні - 94417,4 кВт/год на суму 330.392,35 грн;

- у липні - 71308,8 кВт/год на суму 289.439,0 грн;

- у серпні - 71735,4 кВт/год на суму 327.521,45 грн;

- у вересні - 110814 кВт/год на суму 561.817,67 грн;

- у жовтні - 193569,9 кВт/год на суму 1.138.158,49 грн;

- листопаді - 348148,4 кВт/год на суму 2.090.432,0 грн;

- у грудні - 488327,2 кВт/год на суму 2.855.665,19 грн.

Факт споживання електричної енергії Користувачем (третьою особою) у вищезазначених обсягах вартістю на загальну суму 8.398.662,96 грн підтверджується наданими позивачем до позовної заяви копіями актів фіксації показників лічильників електричної енергії за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 (арк. спр. 46-53) та актом виконаних робіт (наданих послуг) (арк. спр. 15), які підписані з боку третьої особи (Користувача) без будь-яких претензій, заперечень та зауважень.

Таким чином, вказані в зазначених актах обсяги спожитої електричної енергії вартістю на загальну суму 8.398.662,96 грн були погоджені Користувачем, що підтверджується особистим підписом командира військової частини в цих Актах та печаткою військової частини.

Таким чином відповідач безпідставно посилається у відзиві на позов на те, що Користувачем не підтверджено кількість спожитих комунальних послуг у 2022 році.

Відповідач - Харківське квартирно-експлуатаційне управління у відповіді від 21.04.2023 за № 583/1331 на лист-звернення позивача про відшкодування витрат на оплату за спожиту електричну енергію, а також у відзиві на позовну заяву не заперечує наявність у нього обов`язку зі сплати заборгованості за спожиту третьою особою у період з 20.04.2022 по 31.12.2022 електричну енергію на загальну суму 8.398.662,96 грн. Втім, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань для сплати заборгованості за вказаний період, зазначає про неможливість виконати зобов`язання, взяті на себе як Платником за тристороннім договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4.

Станом на момент ухвалення судом даного рішення у матеріалах справи відсутні, а відповідачем - Харківське квартирно-експлуатаційне управління, всупереч ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б могли спростувати наявність у нього заборгованості перед позивачем з відшкодування 8.398.662,96 грн за спожиту Користувачем електричну енергію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України, суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про Збройні Сили України, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. 6, 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Статтею 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Конституції України, Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період.

Особливими обставинами, за яких Державний бюджет України може бути затверджено на інший, ніж передбачено ч. 1 ст. 96 Конституції України, бюджетний період, є: 1) введення воєнного стану; 2) оголошення надзвичайного стану в Україні. У разі затвердження Державного бюджету України на інший, ніж передбачено зазначеною нормою Конституції України, бюджетний період місцеві бюджети мають бути затверджені на такий самий період. Для середньострокового бюджетного планування середньостроковий період включає плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди.

За приписами ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Довгострокове зобов`язання за енергосервісом на підставі документального підтвердження в установленому порядку скорочення обсягів споживання комунальних послуг та енергоносіїв і видатків на їх оплату за звітний період (порівняно з такими обсягами (видатками), які були б спожиті (здійснені) за відсутності енергосервісу) набуває статусу бюджетного зобов`язання в сумі, визначеній згідно з умовами договору енергосервісу виходячи з цін (тарифів), діючих у періоді, за який здійснюється розрахунок, у межах фактичного скорочення таких видатків.

Відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно зі ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Відповідач - Харківське квартирно-експлуатаційне управління є бюджетною неприбутковою установою, яка фінансується виключно з Державного бюджету України та є розпорядником бюджетних коштів в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду.

Водночас, як вже зазначалося вище, умовами п. 3.2, 3.5 тристороннього договору тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4, який підписаний усіма сторонами, а саме: позивачем - ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД (Балансоутримувачем), третьою особою - Військовою частиною НОМЕР_1 (Користувачем) та відповідачем - Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням, передбачено обов`язок Платника відшкодувати Балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, отримані Користувачем за цим Договором.

Зважаючи на викладене, суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та відповіді від 21.04.2023 за № 583/1331 на лист-звернення позивача про відшкодування витрат на оплату за спожиту електричну енергію на неможливість здійснити відшкодування за спожиту Користувачем електричну енергію у період з 20.04.2022 по 31.12.2022 на загальну суму 8.398.662,96 грн через відсутність відповідного бюджетного асигнування, оскільки відсутність необхідних коштів, в тому числі внаслідок відсутності відповідного бюджетного фінансування, не може бути підставою для звільнення відповідача як Платника за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4 від належного виконання зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, в силу приписів зазначених норм зобов`язання за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4 має виконуватись належним чином згідно з умовами цього договору.

Аналогічного висновку дійшов Європейський Суд з прав людини в рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004, вказавши, що відсутність бюджетних коштів, пере дбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

На підставі зазначеного, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем (як Платником за договором тимчасового безоплатного користування від 30.12.2022 № 4) не надано доказів погашення заборгованості перед позивачем з відшкодування 8.398.662,96 грн за спожиту третьою особою електричну енергію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 в сумі 8.398.662,96 грн є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, тому задовольняє вказані позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем при поданні до суду позовної заяви з вимогою майнового характеру на загальну суму 8.398.662,96 грн було сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а саме: 125979,94 грн, що становить 1,5 відсотка ціни позову, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи Випискою про зарахування судового збору.

Отже, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, на відповідача мають бути покладені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 125979,94 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що сплата судового збору за подання позовної заяви є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Водночас, зважаючи на заявлене у позовній заяві клопотання позивача - ТОВ «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» про залишення за ним судових витрат зі сплати судового збору за подання позову до суду, з огляду на введений воєнний стан в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та враховуючи, що фінансування Збройних Сил України відповідно до ст. 19 Закону України Про Збройні Сили України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вищезазначене клопотання позивача, витрати щодо сплати судового збору в розмірі 125979,94 грн залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 2, ч. 3 ст. 13, ст. 73-74, 76-79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст. 236-242, 252 ГПК України, ст. 4 Закону України Про судовий збір, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (, адреса: 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (, адреса: 64602, Харківська обл., місто Лозова, вул. Свободи, буд. 24) заборгованість з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 20.04.2022 по 31.12.2022 в сумі 8.398.662,96 грн (вісім мільйонів триста дев`яносто вісім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 96 копійок).

3. Витрати щодо сплати судового збору в розмірі 125979,94 грн залишити за позивачем.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 04.12.2023.

Суддя Н.А. Новікова