ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1945/23

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023

у справі №916/1945/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

до відповідача: Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради

про: стягнення 64 981,16 грн,-

головуючий суддя Д`яченко Т.Г.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 118945,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №100/225 від 11.02.2022 в частині повної та своєчасної сплати вартості спожитої активної електричної енергії за лютий-березень 2022 року.

29.05.2023р. до суду позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по активній електроенергії у сумі 64981,16 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 року у справі №916/1945/23 (суддя Д`яченко Т.Г.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» заборгованість по активній електроенергії у розмірі 64981 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на факт неналежного виконання Комунальним підприємством «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради прийнятих на себе зобов`язань договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 64981,16 грн. основного боргу - є обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами і тому підлягають задоволенню.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 року по справі №916/1945/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, заявник апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту виникнення такої заборгованості та доказів узгодження з відповідачем стану заборгованості, її утворення в перод окупації підприємства.

Відсутні акти приймання електричної енергії, що повинні бути підписані обома сторонами, а також докази їх надання (надіслання) боржнику (зокрема в порядку обумовленому сторонами в п. 13.9 договору).

Апелянт вказує, що з 01.03.2023 позивачем не відбирались покази лічильника, що підтверджується бухгалтерською довідкою.

Таким чином на думку скаржника, відсутність актів приймання-передачі електричної енергії або інших документів, що підтверджують постачання боржнику електричної енергії, свідчить про відсутність факту виникнення обов`язку боржника щодо оплати вартості електричної енергії.

На переконання апелянта, обставини щодо виставлення рахунків-факту боржнику, також не підтверджені в порядку приписів ст..ст. 73, 74,76, 77 ГПК України, оскільки відповідні докази їх виставлення (вручення/надіслання) до суду не подано.

Враховуючи викладене, апелянт стверджує, що позивачем не надано жодних достатніх документів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано заявлену грошову вимогу, тому відповідно не доведено виникнення або порушення права такої вимоги.

До того ж апелянт зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» тричі зверталась до господарського суду з одним і тим же предметом позову, а саме стягнення заборгованості за період лютий-березень 2022 року за договором №100/255 про постачання електричної енергії споживачу від 11.02.2022 року, зокрема, справи №916/2822/22, 916/2821/22 та справа №916/1945/23.

Вказане на думку скаржника підтверджує відсутність у позивача порушеного права і вимоги заборгованості у розмірі 64 981,16 грн., що свідчить про не підтвердження заявником факту існування безспірної заборгованості боржника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 року клопотання Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Комунальному підприємству «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 року у справі № 916/1945/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 у справі №916/1945/23; розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Судом апеляційної інстанції 27.09.2023 отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що твердження апелянта про відсутність боргу за спірний період не можна брати до уваги, оскільки протягом лютого-березня 2022 оператор системи розподілу АТ «Херсонобленерго» надавав відомості щодо споживання електричної енергії споживачем КП «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради, у зв`язку з чим позивач виставляв відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію. Інформація про обсяги споживання підтверджена копіями звітів щодо фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками обліку споживачів, які знаходяться в матеріалах справи.

28.09.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу з оборотно-сальдовою відомістю, відповідно до якої апелянт просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 року по справі №916/1945/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Крім того, 28.09.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої заявник просить стягнути за рахунок асигнувань позивача - «Миколаївська електропостачальна компанія» на користь КП «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 937,50 грн.

31.10.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли пояснення до акту відділу документообігу від 25.10.2023 у справі №916/1945/23.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 11.02.2022р. між Комунальним підприємством «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (Постачальник) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №100/225, відповідно до п.2.1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього 4 Договору.

Згідно з п.1.1 цей Договір є договором про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Відповідно до п.1.2 умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 (далі- ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2022 року включно, а в частині виконання зобов`язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Додатками до Договору є заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 11.02.2022 (додаток №1) та специфікація (додаток №2).

Відповідно до п.5.11 Договору Споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі електричної енергії.

За умовами п.5.12 Договору строк оплати протягом 5 робочих днів від дати отримання акту приймання-передачі електричної енергії.

Згідно з п.п.1 п.6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами Договору.

Згідно п. 7.2.1 Договору, Постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість" постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору.

Позивачем було зазначено суду, що формування рахунків на сплату електричної енергії Боржнику відбувалось на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку та на підставі цих даних складались акти приймання- передавання послуг.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, у Боржника утворилась заборгованість за активну електроенергію за лютий - березень 2022 в сумі 118945,28 грн.

У лютому 2022р. Заявник відпустив Боржнику активну електричну енергію у кількості 15665 кВт*год. на суму 55924,06 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 9320,68грн., що підтверджується рахунком № 100/225/2/1 від 12.03.2022 та актом прийняття-передавання послуг від 28.02.2022 року. У березні 2022р. Заявник відпустив Боржнику активну електричну енергію у кількості 17653 кВт*год. на суму 63021,22 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 10503.54 грн., що підтверджується рахунком № 100/225/3/1 від 08.04.2022 та актом прийняття-передавання послуг від 31.03.2022 року.

За час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог та зазначено суду, що у травні 2023р. оператор розподілу АТ «Херсонобленерго», у зв`язку із зняттям показників приладу обліку споживача надав оновлені дані щодо обсягів споживання відповідача, у зв`язку з чим йому було проведено перерахунок спожитої електричної енергії за березень 2022р.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» направлено на стягнення з Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради заборгованості по активній електроенергії у розмірі 64981,16 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується; окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Частиною 7 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії споживачу встановлюється Законом України Про ринок електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За змістом ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Згідно з п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Відповідач, приєднавшись до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії, погодився з умовами публічного договору, та взяв на себе відповідні зобов`язання.Відповідно до пункту 2.3.13. глави 2.3. розділу ІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно із пунктом 4.12. розділу IV розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13. розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченомуКодексом комерційного обліку.

Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу (пункт 4.14. розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Отже, формування рахунків на сплату електричної енергії відповідачу відбувалось на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку та на підставі цих даних складались акти приймання-передавання послуг.

Протягом лютого-березня 2022 оператор системи розподілу АТ «Херсонобленерго» надавав відомості щодо споживання електричної енергії споживачем КП «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради, у зв`язку з чим позивач виставляв відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію. Інформація про обсяги споживання підтверджена копіями звітів щодо фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками обліку споживачів, які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно п.5.10 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п.5.11 Договору Споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі електричної енергії.

За умовами п.5.12 Договору строк оплати протягом 5 робочих днів від дати отримання акту приймання-передачі електричної енергії.

В апеляційній скарзі заявник вказує, що позивачем не було виконано вимог умов Договору та відповідно до п.13.9 договору не направлялись на адресу відповідача рахунки з актами приймання-передачі товарної продукції.

Разом з тим колегія суддів вказує, вказані рахунки з актами приймання-передачі товарної продукції направлялись споживачу на офіційну електронну адресу, зазначену в розділі 15 Договору.

Вказане зумовлене тим, що з 01.03.2022 по 11.11.2022 Херсонська область та м. Херсон перебували у тимчасовій окупації і відправлення поштової кореспонденції АТ «Укрпошта» до відповідних територій не здійснювалось. Крім того, згідно відповіді АТ «Укрпошта» станом на 10.06.2022 року поштові відправлення до м.Херсон тимчасово не приймались.

За таким обставин, колегія суддів вважає що єдиною можливістю Постачальника для належного виконання умов Договору про постачання електричної енергії було направлення рахунків та актів прийняття-передавання товарної продукції на офіційну електронну пошту споживача.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзаців 3-6 п. 2.3.5 ПРРЕЕ у разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів розрахункових засобів вимірювальної техніки або визначення суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії споживач подає про це заяву учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ. Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування. За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.

Відповідно до п. 8.6.16. Кодексу комерційного обліку електричної енергії у разі виявлення у платіжному документі помилкових показів лічильника споживач має повідомити про це відповідного оператора системи/ППКО та електропостачальника та надати фактичні покази лічильника. Водночас індивідуальному побутовому споживачу достатньо надати фактичні покази лічильника оператору системи розподілу або електропостачальнику.

Втім відповідачем не надано доказів оскарження вказаних у рахунках позивача обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, зазначених у рахунках у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що процедура оскарження даних ОСР та ППКО щодо обсягів споживання електричної енергії передбачена кодексом комерційного обліку електричної енергії, однак відповідач не надав до суду доказів оскарження зазначених відомостей.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б спростовували поставку позивачем електричної енергії у заявленому обсязі.

Щодо посилань скаржника про те, що позивач тричі звертався до господарського суду з тими самими вимогами, то колегія суддів відхиляє їх з огляду на те, що вимоги щодо стягнення заборгованості по вказаним справам №916/2822/22, 916/2821/22 та №916/1945/23 місять різний період боргу за спожиту електричну енергію. Крім того, колегія суддів вважає безпідставним ототожнення справи №916/1945/23 та 916/2821/22 по якій 31.10.2022 господарським судом було видано судовий наказ.

З огляду на наведене колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що місцевим господарським судом неповністю встановлено всі обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянт не довів суду належними доказами по справі відсутність у нього заборгованості за отриману електроенергію в спірний період.

Враховуючи викладене, доводи Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення у даному випадку відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 року у справі №916/1945/23 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 у справі №916/1945/23 - без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

27.11.2023р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький