ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" грудня 2023 р. Справа № 924/983/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Летичівської селищної ради Хмельницької області, смт. Летичів Хмельницького району Хмельницької області

до 1. Приватного підприємства агрофірми "Троя", с. Калинівка Хмельницького району Хмельницької області;

2. Приватного акціонерного товариства "Летичівське", смт. Летичів Хмельницького району Хмельницької області

про розірвання договору оренди землі,

представники сторін: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна Летичівської селищної ради Хмельницької області до приватного підприємства агрофірми "Троя", приватного акціонерного товариства "Летичівське" про розірвання договору оренди землі, укладеного 22.01.2019р. між приватним акціонерним товариством "Летичівське" та приватним підприємством агрофірмою "Троя" щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0109 площею 39,411 га.

Вказану позову заяву відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023р. передано для розгляду судді Заверусі С.В.

05.10.2023р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Зобов`язано позивача надати копію договору оренди землі, укладеного 22.01.2019р. між ПАТ "Летичівське" та ППА "Троя" щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0109 площею 39,411 га.

Ухвалою суду від 31.10.2023р. підготовче засідання відкладено, зобов`язано позивача, Летичівську селищну раду Хмельницької області, та відповідача 1, ППА "Троя", відповідача 2, ПАТ "Летичівське", надати суду у строк до 14 листопада 2023р. належним чином завірену копію договору оренди землі, укладеного 22.01.2019р. між ПАТ "Летичівське" та ПП агрофірмою "Троя", щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0109 площею 39,411 га.

Ухвалою суду від 14.11.2023р. постановлено: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; відкласти підготовче засідання; зобов`язати повторно позивача та відповідача 1, ППА "Троя", відповідача 2, ПАТ "Летичівське", надати суду у строк до 01 грудня 2023р. належним чином завірену копію договору оренди землі, укладеного 22.01.2019р. між ПАТ "Летичівське" та ПП агрофірмою "Троя", щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0109 площею 39,411 га; викликати представника позивача в судове засідання для дачі пояснень з приводу спірних правовідносин, роз`яснивши останньому наслідки неявки в підготовче засідання, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Суд бере до уваги, що представник позивача був повідомлений про дату та час судового засідання шляхом надсилання судового рішення (ухвали суду від 14.11.2023р.) до його електронного кабінету Електронного Суду, про що свідчить довідка господарського суду Хмельницької області від 15.11.2023р., однак в судове засідання 05.12.2023р. (як і в судові засідання 31.10.2023р., 14.11.2023р.) останній не з`явився (зокрема, для дачі пояснень з приводу спірних правовідносин, та якому судом в ухвалі від 14.11.2023р. було роз`яснено наслідки неявки в підготовче засідання, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду)), не повідомив про причини неявки, при цьому від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності (після виклику в засідання та винесення ухвали від 31.10.2023 р.).

Крім того, ухвалу суду від 05.10.2023р., якою було відкрито провадження у справі, позивач отримав 13.10.2023р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від позивача обставин, унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків, покладених на нього судом.

Суд враховує, що колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019р. у справі № 916/3616/15 наголосила на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 4 ст. 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України (в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023) суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.09.2019р. у справі № 916/3616/15, положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують можливості залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Таким чином, достатньою та самостійною правовою підставою для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, є безпосередньо сам факт нез`явлення позивача у судові засідання, за умови відсутності заяви останнього про розгляд справи за його відсутності.

Проаналізувавши положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у частині четвертій статті 202 ГПК України, та формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене, суд зазначає про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права, відносяться до імперативних.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21.

Окрім вищенаведеного господарським судом враховано, що надаючи висновок щодо правильного застосування пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, Верховний Суд (постанови від 18.03.2021р. у справі № 911/802/20, від 12.09.2019р. у справі № 910/498/18, від 23.06.2021р. у справі № 917/531/19) зазначав, що залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

У цьому випадку йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених ним позовних вимог.

Наведені вище положення процесуального закону пов`язують можливість залишення судом позову без розгляду навіть не з ухиленням позивача від виконання будь-якої ухвали суду про витребування доказів, а лише з неподанням позивачем витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, тобто таких, що мають істотне значення і унеможливлюють розгляд справи за наявними в ній доказами.

Тобто, господарський суд має з`ясувати також і те, яким чином не подання позивачем витребуваних судом документів перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності витребуваних документів.

Ухвалами від 05.10.2023р., від 31.10.2023р., від 14.11.2023р. суд зобов`язував позивача надати належним чином завірену копію договору оренди землі, укладеного 22.01.2019р. між ПАТ "Летичівське" та ПП агрофірмою "Троя", щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0109 площею 39,411 га.

Однак, вказані вимоги ухвал суду позивачем не виконані.

Необхідність витребування від позивача належним чином завіреної копії договору оренди землі зумовлена неможливістю без наявності даного доказу вирішення судом даної справи, предметом якої є розірвання означеного вище договору. Тому огляд і дослідження оспорюваного правочину є обов`язковим.

Ст. 18 ГПК України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, а саме передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як було встановлено судом, обов`язкові до виконання судові рішення, а саме ухвали є невиконаними без поважних причин.

Факт невиконання позивачем обов`язку з подання витребуваних доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги унеможливлюють перевірку викладених у позові обставин.

Неподання витребуваних судом доказів перешкоджає розгляду заявленої вимоги, перешкоджає з`ясуванню всіх обставин справи, всебічному та об`єктивному дослідженню правомірності заявлених вимог по справі.

Таким чином, вважаючи, що саме позивач ініціював судовий процес, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи його належне повідомлення судом про дату, час та місце слухання справи, неповідомлення ним про причини неявки в судове засідання та відсутність у матеріалах справи заяви позивача (його представника) про розгляд справи без його участі, хоча суд викликав позивача в судове засідання, враховуючи неподання витребуваних судом доказів, необхідних для розгляду позовної заяви, беручи до уваги приписи ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про залишення позову Летичівської селищної ради Хмельницької області без розгляду.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України та ч. 4 ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку, що судові витрати понесені Летичівською селищною радою Хмельницької області у справі № 924/983/23 необхідно покласти на позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов по справі № 924/983/23 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Виготовлено 3 примірники:

1 - до справи;

2 - відповідачу 1 (31318, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, c. Климашівка, вул. Вокзальна, буд. 1/2);

3 - відповідачу 2 (31500, Хмельницька обл., смт. Летичів, вул. Ворошилова, буд. 2).

Всім рек. з повід. про вручення.

Представнику позивача ухвалу направити до електронного кабінету Електронного Суду.