ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Справа № 918/153/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2023 року (повний текст складено 07.09.2023) у справі №918/153/23 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Клеванської селищної ради

до Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича

про стягнення 344 500,00 грн попередньої оплати за договорами

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 у справі № 918/153/23 в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 за нововиявленими обставинами у справі №918/153/23 - відмовлено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 у справі №918/153/23 залишено в силі.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ФОП Суровцев Д.А. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі №918/153/23 апеляційну скаргу ФОП Суровцева Д.А. на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі, належних доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів з описом вкладення позивачу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

20.10.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника апелянта надійшла заява про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, до якої заявник долучає квитанцію №8375-0423-2745-0077 від 19.10.2023 про сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн, фіскальний чек від 19.10.2023, накладну від 19.10.2023, опис вкладення у цінний лист, якими підтверджується направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у справі №918/153/23 поновлено Фізичній особі-підприємцю Суровцеву Дмитру Анатолійовичу строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2023 року у справі №918/153/23. Призначено справу №918/153/23 до розгляду на 23 листопада 2023 року об 11:00 год. Встановлено позивачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання представники сторін не з`явилися. При цьому, від представника позивача до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, просить здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 04 квітня 2023 року позов Клеванської селищної ради до Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича про стягнення 344 500,00 грн попередньої оплати за договорами - задоволено. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича на користь Клеванської селищної ради 344 500,00 грн попередньої оплати за договорами та 5 167,50 грн судового збору.

На виконання вищевказаного судового рішення 02 травня 2023 року місцевим господарським судом видано наказ на примусове виконання рішення.

09 серпня 2023 року до Господарського суду Рівненської області від Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 за нововиявленими обставинами, у якій заявник просить суд прийняти заяву до розгляду, переглянути рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Вказана заява обґрунтована тим, що ФОП Суровцев Д.А. фізично не міг отримати ані претензію від позивача, ані повідомлення про судове засідання, що як вказано в ухвалі суду від 16.03.2023 було надіслано на домашню адресу відповідача. При цьому вказує, що з 21.12.2022 ФОП Суровцев Дмитро Анатолійович був затриманий працівниками поліції, а 22.12.2022 відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (ухвала Рівненського міського суду від 22.12.2022 у справі №569/1271/22). Окрім того, ФОП Суровцев Д.А. вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. Зокрема вказує на ту обставину, що між ФОП Суровцев Дмитро Анатолійович та Клеванською сільською радою було укладено сім договорів: №№ 149, 150, 151, 152, 153, 154, 155 на загальну кількість 100 пар бронеплит на суму 650 000, 00 грн. Зазначає, що судом не досліджувалися видаткові накладні, які є первинними документами постачальника та які підтверджують факт передачі товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця, та долучив відповідні видаткові накладні до вказаної заяви.

Місцевий господарський суд, розглянувши подану відповідачем заяву про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 за нововиявленими обставинами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги даної заяви, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями частини 1 ст.320 ГПК України визначено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом частини 2 статті 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.4 ст.320 ГПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

Із сукупності зазначеного можна дійти висновку, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

За приписами п.1 ч.2 ст.320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що на відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права тощо), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При цьому, суд зауважує, що не можуть вважатись нововиявленими обставинами, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2019 у справі №905/1502/15 зазначив, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Отже, господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Першочергово колегія суддів вважає безпідставними посилання заявника на норми цивільно-процесуального кодексу, вказуючи що рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 року є заочним рішенням, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 ГПК України, господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

У відповідності до частини 1 стаття 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є стягнення заборгованості через неналежне виконання господарських зобов`язань за договором. Сторонами у справі є суб`єкти господарювання.

Отже, в даному випадку слід застосовувати норми Господарського процесуалього кодексу України, який регулює процес розгляду справи №918/153/23 і яким суд першої інстанції керувався при розгляді даної справи.

У відповідності до ч.ч. 1,3,4 ст.12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.02.2023 позовну заяву Клеванської селищної ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/153/23. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, судом було визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за наслідками якого було прийнято відповідне судове рішення.

Також безпідставними є посилання заявника на наявність прогалин в ГПК України та застосування аналогії процесуального законодавства, зокрема, вимог ЦПК України, оскільки аналогія закону, застосовується у тому випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, тоді як нормами ГПК України визначено порядок розгляду справи у разі належного повідомлення відповідача про розгляд справи, однак не забезпечення явки представника останнім.

Так, із рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 у справі №918/153/23 вбачається, що судом було надано оцінку щодо належності повідомлення відповідача по справі, також зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

При цьому, доводи скаржника про неналежне повідомлення його про розгляд справи в суді першої інстанції при прийнятті рішення по суті спору не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а є підставою для перегляду такого рішення суду в апеляційному порядку, а також може бути підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такого рішення.

Як вже зазначалося вище, обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами, відповідач, серед іншого, посилається на недослідження судом видаткових накладних, які на його переконання, спростовують заявлені позовні вимоги та є підставою для скасування рішення суду від 04.04.2023 у справі №918/153/23.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Тобто, з вищевикладених норм слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Однак, суд зазначає вказані підстави (видаткові накладні) були відомі відповідачу на момент розгляду справи.

Відтак, вказані докази, мали бути оцінені судом разом з іншими доказами під час розгляду даної справи та могли бути подані відповідачем в суд першої інстанції для підтвердження власної позиції, чого за час розгляду даної справи зроблено не було.

З урахуванням зазначеного, господарський суд дійшов висновку, що усі обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, були відомі відповідачу станом на дату ухвалення рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 року у справі №918/1553/23. Заявник не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що йому на час розгляду справи не були та не могли бути відомі обставини, на які він посилається.

Колегія суддів зазначає, що необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 указала, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Стаття 320 ГПК України регламентує можливість перегляду остаточного судового рішення, порядок якого має свої особливості. Інститут перегляду судових рішень у господарських справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання господарського судочинства - ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у розумінні вимог статті 320 ГПК України обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, а відтак не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а доводи скаржника зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції, оцінка якому щодо правильності застосування норм матеріального та процесуального права може бути надана при його перегляді судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Посилання скаржника як на нововиявлені обставини, а саме на видаткові накладні, які, на думку позивача, спростовують доводи позивача про неналежне виконання умов спірних договорів щодо поставки товару, та інші доводи і обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами стосуються виключно суті спору. Водночас колегія суддів зазначає, що встановлення наявності або відсутності факту порушеного права здійснюється під час розгляду справи судом по суті.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії"1 та п.46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови"). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пп. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви №62608/00 "Агротехсервіс проти України"; пп. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Суд при прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого відображено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicatа можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Розглядаючи заяву Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2023 у справі №918/153/23 суд першої інстанції враховув зазначені вище положення та правомірно відхилив доводи заявника про існування нововиявлених обставин у даній справі. Доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводяться до намагань домогтися нового розгляду справи і постановлення нового судового рішення, що є неприпустимим в світлі практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суровцева Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2023 року у справі №918/153/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "27" листопада 2023 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.