ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2023 р. м. Київ Справа №911/2350/22

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/2350/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Промислова, 5)

про стягнення 116923,68 грн

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (далі відповідач) про стягнення 61798,30 грн пені, 8121,56 грн 3% річних та 47003,82 грн інфляційних витрат, що сукупно становить 116923,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем були укладені договори поставки; рішеннями Господарського суду Київської області у справі №911/1482/21 від 19.08.2021 та Господарського суду міста Києва у справі №910/15043/21 (№911/405/22) від 04.07.2022 з відповідача на користь позивача стягнута прострочена заборгованість (основний борг) за вказаними договорами поставки, а також пеня, 3% річних та інфляційні витрати.

Посилаючись на непогашення відповідачем основного боргу, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 9243,03 грн за період прострочення з 06.11.2020 по 01.09.2021, 3% річних в сумі 1197,64 грн за період прострочення з 09.03.2021 по 01.09.2021 та інфляційні втрати в сумі 3166,64 грн за період прострочення з 09.03.2021 по 01.09.2021 від суми основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду Київської області у справі №911/1482/21 від 19.08.2021, та пеню в сумі 52564,40 грн, 3% річних в сумі 6923,92 грн та інфляційні втрати в сумі 43837,18 грн за період прострочення з 06.04.2021 по 25.08.2022 основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/15043/21 (№911/405/22) від 04.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2022 у справі №911/2350/22 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду уточнення до позовної заяви, якими усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2022 відкрито провадження у справі №911/2350/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

26.12.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання від 21.12.2022 про долучення до матеріалів справи документів.

16.01.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 11.01.2023 №822, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, обґрунтовуючи тим, що позивачем нарахована пеня за поставками, здійсненими у 2020 році, а відтак від дати коли мала бути здійснена поставка минуло більше двох років, що на переконання відповідача, у відповідності до ст.267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Також відповідач зазначає, що в силу ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється в один рік, а відтак нарахована сума пені є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач зазначає, що він намагався сплатити позивачу суму боргу, проте, платежі здійснені відповідачем повертались йому у зв`язку з невідповідністю реквізитів одержувача.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

26.10.2017 та 29.10.2017 між ТОВ «Комплекс Агромарс» (постачальник) та ТОВ «Експансія» (покупець) укладені аналогічні за своїм змістом договори поставки №126/68/2017/КАМ/М (далі договір №126), №2166-1В/2017/КАМ/М (далі договір №2166), №141/70/2017/КАМ/М-1В-2017/КАМ/М (далі договір №141), №129/69/2017/КАМ/М (далі договір - №129), із відповідними змінами та доповненнями, відповідно до п.п.1.1, 1.2 яких постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору та замовлення. Товар поставляється в асортименті, узгодженому сторонами договору в логістичній специфікацій (додаток №1) та за цінами, що визначені в прайс-листі (додаток №2), які є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого покупцем товару згідно відповідних накладних за цим договором (п.2.7 договорів).

Відповідно до п.2.10 договорів, зокрема, оплата за товар здійснюється протягом 21 календарних днів від поставки (дати поставки) за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п.2.9 та п.п.4.7 даного договору.

У п.3.6 договорів сторони, зокрема, домовились про те, що передача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості і ціні проводиться на підставі видаткової та товарно-транспортної накладної.

Даний договір набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє по 25.10.2020, а в частині зобов`язань, що залишились невиконаними на вказану дату до повного виконання таких зобов`язань сторонами. У такому випадку, якщо сторони, у термін не менш ніж за 20 календарних днів, до закінчення терміну дії даного договору, не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то останній вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік, при цьому кількість такої пролонгації не обмежується (п.11.1 договорів).

Відповідно до логістичних специфікацій та прас-листів, які є невід`ємними частинами договорів постачальник здійснює поставку покупцю м`ясо-продукцію.

На виконання умов зазначених договорів постачальник поставив, а покупець, у свою чергу, прийняв відповідний товар, що підтверджується підписаними між сторонами без зауважень видатковими (товарно-транспортними) накладними та актами прийому-передачі продукції, а саме:№КА-00036038 від 15.10.2020 на суму 10221,17 грн (за договором №126); №КА-00037897 від 30.10.2020 на суму 8267,86 грн (за договором №126); №КА-00035954 від 15.10.2020 на суму 15277,02 грн (за договором №2166); №КА-00038679 від 06.11.2020 на суму 11805,85 грн (за Договором №141); №КА-00038754 від 06.11.2020 на суму 10806,13 грн (за договором №141); №КА-00039550 від 13.11.2020 на суму 12651,06 грн (за договором №141); №КА-00039641 від 15.11.2020 на суму 9275,05 грн (за договором №141); №КА-00036200 від 16.10.2020 на суму 9621,71 грн (за договором №129); №КА-00036754 від 21.10.2020 на суму 8983,00 грн (за договором №129); №КА-00039984 від 18.11.2020 на суму 10713,34 грн (за договором №129).

З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за переліченими вище договорами позивач у травні 2021 року звернувся до Господарського суду Київської області з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» про стягнення 82323,48 грн основного боргу, 751,94 грн 3% річних, 9,12 грн пені та 2644,11 грн інфляційних втрат задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» 82323,48 грн основного боргу, 9,12 грн (дев`ять грн 12 коп.) пені, 751,94 грн (сімсот п`ятдесят одна грн 94 коп.) 3% річних, 2644,11 грн (дві тисячі шістсот сорок чотири грн 11 коп.) інфляційних втрат, 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) судового збору.

При ухваленні рішення судом встановлено, що у відповідача наявна така сума заборгованості: за договором №126 у розмірі 11968,52 грн; за договором №2166 у розмірі 2978,63 грн; за договором №141 у розмірі 43426,72 грн; за договором №129 у розмірі 23949,61 грн. Усього 82323,48 грн.

При вирішенні спору, судом стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі: 1,95 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №126); 0,61 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №2166); 4,93 грн за період з 28.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №141); 1,63 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №129); 3% річних у розмірі: 116,77 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №126); 36,73 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №2166); 341,10 грн за період з 28.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором №141); 257,34 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №129); інфляційні втрати у розмірі: 406,93 грн за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №126); 101,27 грн за період з 21.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №2166); 1441,83 грн за період з 05.01.2021 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №141); 694,08 грн за період з 20.11.2020 по 09.03.2021 (за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №129).

Крім того, 01.09.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №170 (далі договір №170) (із протоколом розбіжностей), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору та замовлення.

Відповідно до пункту 2.5 договору ціна товару, згідно з якою постачальник поставляє товар покупцю, має бути вказана в накладних, які надаються постачальником покупцю разом із партією товару, та повинна відповідати ціні товару, вказаній в прайс-листі.

Пунктом 2.9 договору передбачено, що обов`язковою умовою для оплати поставленого товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку відповідної накладної (видаткової та товарно-транспортної), зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших документів, передбачених розділом 4 договору, а також відповідність цін в накладній діючому прайс-листу та належне виконання постачальником вимог пункту 4.7 даного договору.

Згідно з пунктом 2.10 договору оплата за товар здійснюється протягом 21 календарного дня від поставки (дати поставки) за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги пунктів 2.9, 4.7 договору. Якщо постачальник виконав вимоги пунктів 2.9, 4.7 договору пізніше 10-денного строку, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх умов пунктів 2.9, 4.7 договору. У разі, коли останній день строку платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов`язання є перший за ним робочий день.

Датою приймання партії товару та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної уповноваженим представником покупця (пункт 3.12 договору).

Відповідно до пункту 11.1 договору (у редакції додаткової угоди від 10.09.2019 №1) останній набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє по 10.03.2020, а в частині зобов`язань, що залишилися не виконаними на вказану дату - до повного виконання всіх зобов`язань сторонами. У тому випадку, якщо сторони, у строк не менш ніж на 20 днів до закінчення строку дії даного договору, не повідомлять одна одну про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік, при цьому кількість такої пролонгації не обмежується.

З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за вказаним вище договором, звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (911/405/22) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» про стягнення 175831,53 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» 166155,77 грн заборгованості, три проценти річних у сумі 1784,40 грн, інфляційні втрати в сумі 7643,16 грн, пеню в розмірі 29,58 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2634,19 грн.

При ухваленні рішення судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість за договором №170 у розмірі 166155,77 грн.

При вирішенні спору, судом стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 29,58 грн за загальний період прострочення з 16.11.2020 по 05.04.2021; 3% річних у розмірі 1784,40 грн за загальний період прострочення з 16.11.2020 по 05.04.2021; інфляційні втрати у розмірі 7643,16 грн за загальний період прострочення з 30.11.2020 по 05.04.2021 за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаним договором.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилаючись на непогашення відповідачем основного боргу, визначеного переліченими судовими рішеннями, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 9243,03 грн за період прострочення з 06.11.2020 по 01.09.2021 від суми основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду Київської області у справі №911/1482/21 від 19.08.2021 та пеню в сумі 52564,40 грн за період прострочення з 06.04.2021 по 25.08.2022 основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/15043/21 (№911/405/22) від 04.07.2022.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, у п.7.2 договорів №126, №2166, №141, №129 сторони домовились про те, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до пункту 7.2 договору №170 у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що сторонами у встановленому Законом порядку погоджено розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, у разі неналежного виконання ним своїх грошових зобов`язань.

Суд зазначає, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №922/1008/18.

Суму основного боргу, встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21, сплачено відповідачем 01.09.2021, а відтак обґрунтованим строком нарахування пені є до 31.08.2021, а не як визначено позивачем 01.09.2021. Суму основного боргу, встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (№911/405/21), сплачено відповідачем 25.08.2022, а відтак обґрунтованим строком нарахування пені є до 24.08.2022, а не як визначено позивачем 25.08.2022.

Відповідно до здійсненого судом арифметичного розрахунку пені за період з 10.03.2021 по 31.08.2021 на суму боргу в розмірі 82323,48 грн (встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21) з відповідача на користь позивача підлягає стягнення пеня у розмірі 19,74 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за період з 06.11.2020 по 09.03.2021 на суму боргу в розмірі 82323,48 грн (встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21) суд відмовляє, оскільки питання щодо стягнення пені за вказаний період вже було вирішено Господарським судом Київської області у справі №911/1482/21 та повторне звернення до суду з тими самими вимогами чинним законодавством не дозволяється.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені нарахованої на суму боргу в розмірі 82323,48 грн (встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21) суд відмовляє з огляду на її недоведеність та безпідставність.

Відповідно до здійсненого судом арифметичного розрахунку пені за період з 06.04.2021 по 24.08.2022 на суму боргу в розмірі 166155,77 грн (встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (№911/405/21)) з відповідача на користь позивача підлягає стягнення пеня у розмірі 115,17 грн.

В решті позовних вимог, щодо стягнення пені нарахованої на суму боргу в розмірі 166155,77 грн (встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (№911/405/21)) суд відмовляє з огляду на її недоведеність та безпідставність.

Крім того, посилаючись на непогашення відповідачем основного боргу визначеного переліченими судовими рішеннями, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1197,64 грн за період прострочення з 09.03.2021 по 01.09.2021 та інфляційні втрати в сумі 3166,64 грн за період прострочення з 09.03.2021 по 01.09.2021 від суми основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду Київської області у справі №911/1482/21 від 19.08.2021, та 3% річних в сумі 6923,92 грн та інфляційні втрати в сумі 43837,18 грн за період прострочення з 06.04.2021 по 25.08.2022 основного боргу, встановленого у рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/15043/21 (№911/405/22) від 04.07.2022.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Предметом судового розгляду у справі Господарського суду Київської області 911/1482/21, зокрема, було стягнення 3% річних та інфляційних втрат за загальний період прострочення з 06.11.2020 по 09.03.2021. Отже, обґрунтованим періодом нарахування заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат у даній справі, нарахованих на суму простроченого боргу, встановленого рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1482/21 від 19.08.2021, є з 10.03.2021 по 31.08.2021 (з врахуванням встановлений дати погашення боргу).

Предметом судового розгляду у справі Господарського суду міста Києва №910/15043/21 (№911/405/22), зокрема, було стягнення 3% річних та інфляційних втрат за загальний період прострочення з 16.11.2020 по 05.04.2021. Отже, обґрунтованим періодом нарахування заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат у даній справі, нарахованих на суму простроченого боргу, встановленого рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/15043/21 (№911/405/22) від 04.07.2022, є з 06.04.2021 по 24.08.2022 (з врахуванням встановлений дати погашення боргу).

Судом здійснено власний розрахунок суми 3% річних, з врахуванням вірно встановленого періоду прострочки, за період з 10.03.2021 по 31.08.2021 на суму боргу в розмірі 82323,48 грн (встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21), згідно якого сума 3% річних за вказаний період складає 1184,10 грн. Сума 3% річних за вірно встановлений період прострочки з 06.04.2021 по 24.08.2022 аналогічно порахована на суму боргу в розмірі 166155,77 грн (встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (№911/405/21)), та складає 6910,26 грн.

В решті позовних вимог про стягнення сум 3% річних, нарахованих на суми основного боргу визначеної переліченими судовими рішеннями, суд відмовляє з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Судом здійснено власний розрахунок суми інфляційних втрат за період прострочки з 10.03.2021 по 31.08.2021 на суму боргу в розмірі 82323,48 грн (встановлену рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2021 у справі №911/1482/21), та з 06.04.2021 по 24.08.2022 на суму боргу в розмірі 166155,77 грн (встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі №910/15043/21 (№911/405/21)) та встановлено, що розмір заявленої до стягнення суми інфляційних втрат відповідає розміру, встановленому судом, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, які зводяться до того, що в силу ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється в один рік, а відтак нарахована сума пені є необґрунтованою та не підлягає задоволенню відхиляються судом з огляду на таке.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 10.11.2022, що підтверджується накладною «Укрпошта» від 10.11.2022 №749 про прийняття поштового відправлення, яка міститься на конверті, в якому до Господарського суду Київської області надійшла дана позовна заява.

Разом з тим, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, якою установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» постановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на викладене, строк позовної давності щодо стягнення пені, який не сплив на дату початку карантину 12.03.2020 і був продовжений, позивачем не пропущено.

З огляду на викладене суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення суми пені в заявленому до стягнення розмірі.

Крім того, суд зазначає що частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, законодавець у наведеній нормі присічний строк визнав продовженим, а тому позивач на період дії карантину не обмежений шестимісячним строком нарахування пені.

Отже, нарахування позивачем пені за період більше, ніж встановлено ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 134,91 грн пені, 8094,36 грн 3% річних та 47003,82 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем належним чином не спростованими, отже такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 61663,39 грн пені та 27,20 грн 3% річних суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

В позовній заяві, позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 15000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу та 2481,00 грн витрати зі сплати судового збору.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» про стягнення 61798,30 грн пені, 8121,56 грн 3% річних та 47003,82 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ідентифікаційний код 32294905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3, ідентифікаційний код 30160757) 134 (сто тридцять чотири) грн 91 коп. пені, 8094 (вісім тисяч дев`яносто чотири) грн 36 коп. 3% річних, 47003 (сорок сім тисяч три) грн 82 коп. інфляційних втрат та 1171 (одну тисячу сто сімдесят одну) грн 99 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» в частині стягнення 61663,39 грн пені та 27,20 грн 3% річних відмовити повністю.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.12.2023.

Суддя О.О. Третьякова