ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2023 р. Справа№ 910/14784/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Ткаченка Б.О.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року

у справі № 910/14784/21 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" (Fresenius Medical Care Deutschland GmbH)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"

про визнання кредиторських вимог у сумі 10.226.278,01 євро та зобов`язання включити їх до проміжного ліквідаційного балансу,-

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" (Fresenius Medical Care Deutschland GmbH) (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" (далі - відповідач) про визнання кредиторських вимог у сумі 10.226.278,01 євро та зобов`язання включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, прийнявши рішення про ліквідацію юридичної особи цього товариства, не визнав пред`явлених позивачем кредиторських вимог на суму 10.226.278,01 євро, що становить заборгованість за угодою №01-02-RN від 01.02.2017 року щодо постачання медичних виробів і/або фармацевтичних виробів і/або медичного обладнання, укладеною з компанією "Неомед Глобал с.р.о." та відповідачем, права вимоги за якою перейшли до позивача відповідно до угоди від 18.01.2021 року про відступлення права вимоги, укладеною між позивачем та компанією "Неомед Глобал с.р.о.".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року прийнято справу № 910/14784/21 до свого провадження, призначено підготовче засідання на 11.01.2022 року.

11.01.2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 17.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.20232 року зупинено провадження у справі №910/14784/21 до завершення розгляду справи Господарського суду міста Києва №910/158/22 та набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

У зв`язку із вирішенням справи №910/158/22 та набранням законної сили рішенням у цій справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 року було поновлено провадження у справі №910/14784/21.

25.07.2023 року до суду першої інстанції від відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21 відмовлено у задоволенні заяви відповідача від 25.07.2023 року про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренарт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ч.ч. 6, 7 ст. 119, ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказав, що клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву суд 15.08.2023 року у судовому засіданні не розглянув, сказав, що суду треба подумати, і через три дні, тобто 18.08.22023 року, поза межами судового засідання, ухвалив ухвалу про відмову з мотивів, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк.

При цьому, представник скаржника зазначив про порушення закону, допущені судом при відкриті провадження у справі, зокрема без передбачених законом джерел доказів та територіальної підсудності.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року, апеляційну скаргу у справі №910/14784/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНАРТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі № 910/14784/21 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду ордер на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕНАРТ" адвокатом Марченком Миколою Івановичем у Північному апеляційному господарському суді.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ""Ренарт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ""Ренарт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників своєю ухвалою від 25.09.2023 року.

18.10.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

При цьому, представник позивача зазначив, що Господарським судом Одеської області обґрунтовано було відкрито провадження у справі та передано її на розгляд до суду першої інстанції, а посилання відповідача на порушення територіальної підсудності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Однак, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов і після надходження справи до суду першої інстанції та прийняття її до провадження ухвалою від 12.12.2021 року в цій справі. Натомість заява про поновлення пропущеного строку на подання відзиву у справі була подана 25.07.2023 року, тобто через 20 місяців після спливу встановленого судом строку.

Таким чином, за твердженням представника позивача, суд першої інстанції цілком обґрунтовано було відмовлено в поновленні пропущеного строку, адже у відповідача відсутні будь-які поважні причини його пропуску.

Разом з цим, представник позивача наголосив, що винесення оскаржуваної ухвали поза межами судового засідання без виклику сторін жодним чином не впливає на її правомірність, оскільки було здійснено у відповідності з положеннями процесуального законодавства України.

09.11.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника скаржника до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник скаржника, зокрема, зазначив, що провадження у справі було відкрито неправомірно.

При цьому, представник скаржника вказав, що на копіях, що додані до позовної заяви є лише відбиток штампа «з оригіналом згідно» та відбиток чийогось підпису. Тобто відомості про дату, посаду та особу відсутні. Окрім того, належним чином засвідчена копія з документу, сама є документом. А якщо копія не засвідчена належним чином, то відповідно вона не має статусу документу.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Господарський суд міста Києва передав позовну заяву за підсудністю до Господарського суду Одеської області своєю ухвалою від 05.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2021 року відкрито провадження у справі № 910/14784/21, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ухвали Господарського суду Одеської області від 28.10.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/14784/21, була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04060, м. Київ, вул. Берлінського Максима, буд. 9), проте поштовий конверт з відправленням №383 було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, про що 09.11.2021 року зроблена відмітка на довідці ф.20.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками адресат відсутній, закінчення терміну зберігання тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

При цьому, суд окремо звертає увагу, що з 01.01.2020 року набрали чинності зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, внесені Постановою Кабінету Міністрів України №1149 від 27.12.2019 року, відповідно до яких:

- рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 991 Правил);

- рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 992 Правил).

Таким чином, зберігання відділенням Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта поштових відправлень суду, які є Судовими повістками в розумінні чинного законодавства України в період більше, ніж три робочі дні, а також їх повернення із непередбачених для Судових повісток причин є неправомірним. Більше того, такі дії зумовлюють порушення права позивача на своєчасне вирішення справи судом.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду вважається врученою відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст.ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 Господарського процесуального кодексу України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 року у справі №910/8197/19, від 09.12.2021 року у справі №911/3113/20).

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено обов`язок суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення з огляду на відсутність адресата за його місцезнаходженням.

Окрім того, інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою:://od.arbitr.gov.ua.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.

Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України Про доступ до судових рішень судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, та реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Враховуючи, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 року по справі Пономарьов проти України, рішенні від 26.04.2007 по справі Олександр Шевченко проти України, рішенні від 14.10.2003 року по справі Трух проти України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що датою вручення відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі №910/14784/21 є 09.11.2021 року, тож відзив на позовну заяву мав бути поданий у строк до 24.11.2021 року включно.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк не скористався, поряд з цим, 08.11.2021 року (згідно відмітки на конверті) подав клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва, а 11.11.2021 року - клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд першої інстанції правомірно відхилив обґрунтування заяви про поновлення строку, зокрема, що подання відзиву на підставі ухвали про відкриття провадження, постановленої Господарським судом Одеської області з порушенням територіальної підсудності ставило під сумнів законність подання відзиву та законність подання доказів, оскільки, останні прямо суперечать нормам чинного процесуального законодавства України, зокрема, ст.ст. 165, 176 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов і після надходження справи до Господарського суду міста Києва (07.12.2021 року) та прийняття її до провадження відповідним складом суду ухвалою від 12.12.2021 року у даній справі.

У той же час заява відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву подана відповідачем лише 25.07.2023 року, тобто більш ніж через 1,5 роки після закінчення строку для вчинення такої процесуальної дії.

Щодо твердження відповідача, що він є юридичною особою та його представники не є фахівцями в галузі права, а до адвоката Марченка Миколи Івановича (який є підписантом означеної заяви) відповідач звернувся лише 25.07.2023 року, колегія суддів відзначає наступне.

Так, відповідач, як юридична особа, яка здійснює свою діяльність за законодавством України, не може посилатися на незнання нею процесуального закону, оскільки самостійно звертається за професійною правничою допомогою до обраного на власний розсуд адвоката чи іншого фахівця в галузі права, а також самостійно несе відповідальність за свої дії чи бездіяльність, в тому числі в частині реалізації прав та виконання обов`язків сторони в судовій справі.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає, що відзив на позовну заяву з урахуванням встановлених судом строків мав бути поданий відповідачем до суду до 24.11.2021 року.

Проте, із відзивом на позовну заяву представник відповідача звернувся до суду лише 14.08.2023 року.

За змістом ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 - 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не установлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Таким чином, за змістом вказаної норми, процесуальний строк, який не закінчився, може бути продовжений судом за клопотанням сторони або з власної ініціативи, а строк який закінчився - поновлений.

Отже, оскільки строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву закінчився 24.11.2021 року, станом на момент подання представником відповідача клопотання від 14.08.2023 року він не міг бути продовжений/поновлений в силу приписів ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" про поновлення процесуальних строків на подання відзиву.

Водночас колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що оскаржувана ухвала була прийнята поза межами судового засідання, оскільки, останнє не суперечить положенням процесуального законодавства України та не є безумовною підставою в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегія суддів відзначає, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що клопотання відповідача щодо поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву було розглянуто судом першої інстанції без виклику представників судового процесу.

Суд першої інстанції діяв у відповідності з приписами процесуально законодавства та скористався своїм правом вирішити процесуальне питання поза межами судового засідання без виклику представників учасників справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Так, розгляд відповідного клопотання безпосередньо в судовому засіданні з викликом сторін призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Крім того, колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на порушення закону, допущені судом при відкриті провадження у справі, зокрема без передбачених законом джерел доказів та територіальної підсудності, оскільки останній фактично намагається переглянути ухвалу про відкриття провадження у справі, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції, та яка не підлягає оскарженню.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" фактично зводяться до мотивів викладених у заяві про поновлення строку на подання відзиву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник , у розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 119, 129, 165, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі № 910/14784/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року у справі №910/14784/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14784/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

Б.О. Ткаченко