ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/2949/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Агро», м. Київ,

до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», с. Озерна Київської області

про стягнення 31 736,81 грн.

Суддя О.В. Конюх,

за участю представників:

від позивача: Герасимова Т.І., адвокат, ордер серії ВВ №1034551 від 20.11.2023;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НФ Агро», м. Київ, 25.09.2023 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом вих. №21/09/02 від 21.09.2023 до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», в якому просить суд стягнути з відповідача:

- 16 690,28 грн. заборгованості за договором поставки товару №АГР-020523/4 від 02.05.2023 (видаткова накладна №5240003 від 24.05.2023),

- 6 546,58 грн. пені (за сукупний період 31.05.2023-21.09.2023),

- 8 345,14 грн. штрафу (п.7.2. договору),

- 154,81 грн. трьох відсотків річних (за період 31.05.2023-21.09.2023),

- витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2949/22, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача подати докази оплати за поставлений товар відповідно до договору поставки товару №АГР-020523/4 від 02.05.2023 за видатковою накладною №5240003 від 24.05.2023.

23.10.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача до Господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд:

- повернути позовну заяву позивачу на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки позов підписаний неуповноваженою особою;

- застосувати ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення пені та штрафу в даній справі шляхом зменшення сукупного розміру пені та штрафу в даній справі до розміру 5% від суми основного боргу у випадку задоволення позову;

- у випадку продовження розгляду позову - відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Доказів направлення відзиву іншій стороні представником відповідача не подано, натомість подано роздруківку відповіді №203120 від 22.10.2023 про відсутність зареєстрованого кабінету у юридичної особи за кодом .

Відповідно до частини 7 ст. 42 ГПК України в редакції, що набрала чинності 18.10.2023, якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Разом із тим, позовна заява ТОВ «НФ Агро» подана до суду (надіслана поштою) 21.09.2023, надійшла 25.09.2023, провадження відкрито 27.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.11.2023 суд з власної ініціативи призначив розгляд справи №911/2949/23 у судовому засіданні на 21.11.2023. Цією ж ухвалою зобов`язано позивача надати суду: оригінали документів, доданих до позовної заяви для огляду в судовому засіданні;

засвідчений витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, що підтверджує внесення відомостей передбачених ч.2 ст. 17 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо адвоката Мусієнко Ольги Вікторівни; документально підтверджені письмові пояснення щодо ордеру серія АА №0033434 на надання правничої (правової) допомоги;

відомості про здійснення чи не здійснення реєстрації електронного кабінету юридичної особи ТОВ «НФ Агро» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

20.11.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач наголошує на тому, що аналіз законодавчих норм свідчить, що статус адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. Тоді як відомості до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові КГС у складі ВС від 26.09.2019 у справі № 910/3845/19.

Статус адвоката Мусієнко Ольги Вікторівни підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6141 від 26.07.2018, посвідченням адвоката України №6141 від 26.07.2018.

Ордер серії АА № 0033434 про надання правничої (правової) допомоги сформовано в кабінеті адвоката на порталі «Рада адвокатів міста Києва», режим доступу https://ramk.com.ua/.

Також позивач повідомляє, що повноваження адвоката Мусієнко О.В. на представництво інтересів позивача ТОВ «НФ Агро» в господарському судочинстві (в тому числі, на підписання та подання позовної заяви) підтверджується Договором про надання правової (правничої) допомоги від 20.09.2023 та Довіреністю від 20.09.2023.

У судове засідання 21.11.2023 з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, уповноважених представників не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши у судовому засіданні 21.11.2023 клопотання ДП «ДГ «ОЗЕРНА» про повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суд встановив таке.

В силу приписів статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Відповідно до частини 2 статті 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (ч. 1 ст. 60 ГПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (ч. 4 ст. 60 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Позивач на підтвердження повноважень представника Мусієнко Ольги Вікторівни до матеріалів справи надав копії Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.09.2023,свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6141 від 26.07.2018, ордера серії АА №0033434 від 20.09.2023, довіреності від 20.09.2023.

Суд зазначає, що звернення до суду будь-якої ланки з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 15, 60 ЦПК України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Суд зазначає, що присяга адвоката України розглядається законодавцем як церемоніальна процедура, що визначає початок набуття повноважень (доступ до професії), а також взяття на себе особою, призначеною на відповідну посаду, зобов`язань щодо належного виконання своїх службових обов`язків за такою посадою.

Суд наголошує, що професія є складовою права на приватне життя, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у п. 165 рішення ЄСПЛ від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) вказано, що: «приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру» (рішення від 7 серпня 1996 року у справі «С. проти Бельгії» (С. v. Belgium), п. 25, Reports 1996-III). Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом» (рішення у справі «Прітті проти Сполученого Королівства» (Pretty v. the United Kingdom), заява № 2346/02, п. 61, ECHR 2002-III). Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом (див. рішення від 16.12.1992 у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), п. 29, Series А № 251-В). Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення у справах «Сідабрас та Джяутас проти Литви» (), заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28.05.2009).

Суд також враховує, що питання щодо допуску до професії адвоката неодноразово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини.

Так, зокрема у пунктах 33-35 рішення цього міжнародного судового органу від 28.05.2009 у справі «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, ЄСПЛ, визнаючи порушення вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті права на професію адвоката вказав, що в цьому випадку проблема полягає у тому факті, що Колегія адвокатів держави-відповідача спочатку надала дозвіл заявниці пройти передбачене законом стажування, проте в решті-решт не дозволила їй брати участь у відповідних екзаменаційних процедурах для отримання свідоцтва адвоката. ЄСПЛ зазначає, що така відмова Колегії адвокатів була здійснена на останній стадії процесу, пов`язаного з зарахуванням заявниці в реєстр адвокатів Колегією адвокатів на стадії, коли вперше виникло питання про громадянство заявниці в контексті перешкоди для участі у екзаменах, організованих колегією. Тому такий крок Колегії адвокатів неочікувано поставив під сумнів професійну ситуацію заявниці після того, як сама ж Колегія адвокатів надала дозвіл на те, що заявниця вісімнадцять місяців свого професійного життя присвятила виконанню умов про передбачене Колегією адвокатів стажування. З урахуванням природи та підстав такого стажування, так як вони встановлені в законодавстві держави-відповідача, заявниця не змогла б пройти стажування, якби Колегія адвокатів відповіла б відмовою на її заяву про стажування (п. 33 рішення у справі «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05).

З огляду на наведене, у п. 35 рішення у справі «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05 ЄСПЛ вказав, що в діях компетентних органів держави-відповідача не було достатньої послідовності та поваги до особи та професійного життя заявниці і що держава-відповідач за таких умов порушила право заявниці на повагу до її приватного життя за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що якщо особа виконала усі вимоги Закону для набуття статусу адвоката та зайняття адвокатською діяльністю, склала кваліфікаційні іспити для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, пройшла стажування і захистилася на засіданні Ради адвокатів м. Києва, у зв`язку із чим Радою адвокатів м. Києва прийнято рішення про видачу позивачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, крім того склала присягу адвоката України та на підставі рішення Ради адвокатів м. Києва отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, така особа має законні сподівання на публічне відображення відомостей про нього як адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України (постанови Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №826/10717/18, від 25.02.2021 у справі №826/16008/18).

Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 у справі №826/16008/18 також зазначив, що наявність певних спорів між третіми особами відносно статусу КДКА м. Києва, у якій позивачем добросовісно складено іспит та про що отримано відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю, на набуття якого позивач мав законне сподівання, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії.

Суд зауважує, що суд ухвалою від 27.09.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №911/2949/23 у порядку спрощеного позовного провадження, врахувавши те, що

спір у справі підпадає під визначення малозначного спору у розумінні частини 5 ст. 12 ГПК України;

частина 2 ст. 58 ГПК України передбачає, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу,

Верховний Суд дотримується сталої позиції щодо правомірних очікувань осіб, які виконали вимоги Закону, доступу до професії адвоката попри наявності спорів між радами адвокатів щодо їх повноважень.

Відтак, у суду відсутні підстави для залишення позову ТОВ «НФ Агро» без розгляду як такого, що підписаний особою, яка не має права його підписувати (пункт 2 частини 1 ст. 226 ГПК України).

Разом із тим клопотання відповідача про повернення з цих підстав позовної заяви позивачу на підставі пункту 1 частини 5 ст. 174 ГПК України взагалі не відповідає чинному процесуальному закону, позаяк вказана відповідачем норма може бути застосована лише на стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 174, 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» про повернення позовної заяви позивачу на підставі п.1 ч.5 ст. 174 ГПК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому частиною 1 ст. 235 ГПК України з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 255 ГПК України протягом строків, встановлених ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 01.12.2023.

Суддя О.В. Конюх