ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.2023р. Справа №905/1294/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Ежи Ґедройця, буд.5, ) особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, )

до відповідача Акціонерного товариства "ЖОВТНЕВА ЦЗФ" (85043, Донецька область, м.Білецьке, вул.Красноарміська, 1А, )

про стягнення штрафу в розмірі 89 560,00 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "ЖОВТНЕВА ЦЗФ" про стягнення штрафу у розмірі 89 560,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація в залізничній накладній №48159644 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» не відповідає масі вантажу у вагоні №63632731 встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці про що, було складено комерційний акт №450003/10 від 09.01.2023, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 89 560,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1294/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.10.2023 на електронну пошту суду, з накладанням ЄЦП, надійшов відзив з додатками на позовну заяву №16/10/23-1юр-в (23.10.2023 аналогійчний відзив надійшов поштою).

На поштову адресу суду надійшли: 23.10.2023 - клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій; 02.11.2023 відповідь позивача на відзив.

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідача було повідомлено про відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали від 02.10.2023 засобами поштового та електронного зв`язку.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 48-00176549/2020-0001 від 13.07.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від АТ «Жовтнева ЦЗФ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Отже, АТ «Жовтнева ЦЗФ» (вантажовідправник по справі) було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

За пунктом 1.1. предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з пунктом 1.4. надання послуг за Договором може підтверджуватись, зокрема, накладною.

Так, у січні 2023 року від АТ «Жовтнева ЦЗФ» по накладній № 48159644 зі станції Родинська Донецької залізниці на станцію Лиман Південної залізниці було прийнято до перевезення вагони з вантажем «Вугілля камяне».

09.01.2023 року при проходженні вагону по ст.Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №26 від 09.01.2023 було проведено контрольне зважування вагону №63632731 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ. повірка 27.09.2022, прийнятих до обліку СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №14.

В результаті було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №48159644, у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» не відповідає масі вантажу встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, а саме:

номер накладної 48159644, номер вагону 63632731, маса нетто по накладній - 64800 кг, маса нетто при перевірці - 59550 кг, що менше ваги вказаної у документі на 5250 кг

За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровсьткої залізниці повідомлено на станцію відправлення Родинська Донецької залізниці, що підтверджується телеграммою №477 від 09.01.2023 року.

В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 „Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт № 450003/10 від 09.01.2023 року.

За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці відчеплений вагон від основної накладної, відправлено на станцію призначення Лиман Південної залізниці, за перевізним документом №47676119.

По прибуттю вагону №63632731 на станцію призначення Лиман Південної залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/10 від 09.01.2023 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/10 від 09.01.2023 року, як то передбачено п.12 „Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Зокрема, зі змісту комерційного акту №450003/10 від 09.01.2023 вбачається, що вага брутто вагону №63632731 що надійшов за накладною №48159644 складає 82750 кг, тара за документом 23200 кг, вага нетто при перевірці - 59550 кг, що менше ваги вказаної у документі на 5250 кг.

Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/10 від 09.01.2023 року було зареєстровано на станції призначення Лиман Південної залізниці під №450003/10/3 від 09.01.2023 року.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення Акціонерного товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська заліниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» штрафу у розмірі 89 560,00 грн.

Доводи АО «ЖОВТНЕВА ЦЗФ»

АТ «Жовтнева ЦЗФ» проти позову заперечувало, стверджувало, що не бажало вчинення порушення при оформленні залізничної накладної. Помилка була допущена внаслідок ненавмисної описки прийомоздавальником АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ».

Заявою від 16.10.2023 АТ «Жовтнева ЦЗФ» просило про зменшити суму штрафу до 17 912,00 грн ( до розміру суми однієї провізної плати). Відповідач пояснив, що не завдав позивачу жодних зитків, у справі відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутність загрози руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача.

Позивач проти зменшення суми штрафу заперечував з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Як наслідок враховуючи вище викладене позивач заперечував проти зменшення розміру штрафу, так як відсутні правові підстави.

Позивач просив при розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафу врахувати правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими у даному випадку санкція не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу, що підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст.233 ГК України.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються, зокрема нормами Господарського кодексу України, Закону України „Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

У статті 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів(далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статут залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статут залізниць України та „Правилами перевезень вантажів" затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, а саме „Правилами оформлення перевізних документів", передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 2.1. та 2.2. розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів", графи „Маса вантажу в кг. визначена відправником" та „Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 Статут залізниць України та п. 5 „Правил приймання вантажів до перевезення", маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено п. 2.3. „Правил оформлення перевізних документів", правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 28 „Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Ч. 2 ст. 24 Статут залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст.10 Закону України „Про залізничний транспорт", розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Штраф нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір штрафу склав 89 560,00 грн., що обумовлено наступним:

відповідно до накладної № 48159644 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає:

- за вагон № 63632731 17 912,00 грн

-17 912,00 грн. - провізна плата за 1 (один) вагон від станції Родинська Донецької залізниці до станції Лиман Південної залізниці за відстань 531 км;

5 (кількість провізних плат) Х 17 912,00 грн (провізна плата) = 89 560,00 грн.

Заявою від 16.10.2023 АТ «Жовтнева ЦЗФ» просило про зменшити суму штрафу до 17 912,00 грн ( до розміру суми однієї провізної плати). Відповідач пояснив, що не завдав позивачу жодних зитків, у справі відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутність загрози руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача.

АТ «Українська залізниця» заперечувало проти зменшення розміру штрафу. Позивач стверджує, що штраф згідно ст. 122 Статуту залізниць України підпадає не під ч. 1 ст. 232 ГК України, а під п. 2 ч. 2 ст. 232 цього Кодексу та ч. 1 ст. 624 ЦК України, тобто відноситься до штрафної неустойки, яка підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду №906/434/17 від 05.02.2019, № 914/2339/17 від 05.02.2019, позивач наголошує на тому, що недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій передбачених Статутом залізниць України вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №910/1005/19 та від 16.10.2019 по справі № 910/143/19.

Обґрунтовуючи доводи заяви про зменшення суми штрафу АТ «Жовтнева ЦЗФ» відповідач зазначив, що зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах ВВЗТ-150-ТД-1. Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт ЗВВТ N 003975 у відповідності до пункту 2.3. "Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України", затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 N 442.

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» проводить своєчасну повірку засобів вимірювальноїтехніки: 150 тонних тензометричних вагонних ваг ВВЗТ-150-ТД-1, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Таким чином, у відповідності до встановлених законодавством вимог АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» здійснювало зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим але технічна похибка під час зважування вантажу або людський фактор можуть мати місце в роботі.

У даному випадку з Протоколу зважування від 07.01.2023р. та пояснень прийомоздавальника АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» Корниєнко Е.С. вбачається що була допущена саме неуважність прийомосдавальника яка переплутала номери вагонів при занесенні даних в залізничну накладну № 48159644, які мають наприкінці схожі цифри 61560371 та 63632731, показники ваги вагону 63632731 були помилково занесені у показники вагону 61560371 і навпаки. Це підтверджується і комерційними актами складеними залізницею 9 січня 2023р. №450003/10 на нестачу вантажу 5250кгу вагоні 63632731 та №450003/10 на надлишок вантажу 4600кг у вагоні 61560371. При цьому розбіжностей загальної маси вантажу по залізничній накладній №48159644 у вантажоодержувача не було виявлено.

Відповідно до наказів Міністерства енергетики України від 16.12.2022 №4-ДСК «Про внесення змін до Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури» та №75 від 03 березня 2023 року «Про визначення підприємств ПЕК критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 2) АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76.

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» є вуглезбагачувальним підприємством яке територіально знаходиться в місті Білицьке Покровський район Донецької області. Майже весь час з початку військової агресії фабрика не припиняла і зараз не припиняє діяльності зі збагачення вугілля але у зв`язку з призупиненням трудових відносин з певною кількістю персоналу АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» з причин їх переїзду на безпечну територію, зменшенням обсягу виробництва та необхідністю забезпечити безаварійний виробничий процес у травні 2022року наказом по підприємству «Про зміну режиму роботи» тимчасово відмінило безперервний двозмінний режим роботи для працівників дільниці основного виробництва, дільниці навантаження, дільниці підготовки виробництва, дільниці контролю якості, дільниці хімічної лабораторії встановлений Колективним договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та встановило новий режим роботи в одну зміну, ця напруженість роботи позначається на уважності внесення даних до залізничній накладній, але це скоріш виключення, взагалі АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» сумлінно виконує договірні зобов`язання перед Позивачем при організації перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги.

За даними позовної заяви, позивачу не причинена матеріальна шкода в результаті порушення, що мало місце, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не наступили.

AT «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» за накладною N48159644 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладних. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем була допущена помилка у залізничній накладній Позивач не зазнав.

Щодо дослідження випадку зазначення вантажовідправником у залізничній накладній маси вантажу більшої, ніж фактично навантажено у вагон.

Зі змісту розміщених на сайті Укрзалізниці тарифних умов на перевезення вбачається, що плата за послуги з перевезення вантажів для вантажовідправників за загальним правилом перебуває у прямо-пропорційному відношенні із масою вантажу: чим більше маса тим більше і розмір плати за його перевезення, що є виправданим, та корелює із витратами та амортизацією рухомого складу і колії, які має докласти залізниця для її переміщення.

Отже, якщо вантажовідправник помилково вказав і оплатив у залізничній накладній масу більшу, ніж фактично було завантажено у вагон, то він, з одного боку, формально порушив ст.122 Статуту залізниць, але з іншого боку частково невикористав оплачену послуги, що маркується «порушенням», за яке залізниця, додатково до вже отриманої оплати, набуває право у штрафному порядку отримати згідно ст.118 Статуту залізниць ще п`ять провізних плат. На думку суду це спадає скоріше нездійснення права вантажовідправником, ніж порушення ним обов`язку.

Пунктом 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 р. № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 р. за № 50/1854 визначено, що ці Правила обов`язкові для усіх підрозділів та працівників залізничного транспорту. Виконання Правил технічної експлуатації забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Абзацом 3 п.15.27 Правил технічної експлуатації залізниць заборонено ставити в поїзди вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність;

Тому, фактичне недовантаження вагону до рівня, вказаного у залізничній накладній, не визначається як загроза безпеки руху, але й навіть перевищення фактичної маси вантажу вказаного у накладній розміру має перевищити межу вантажопідйомності вагону.

Як наслідок, у такій ситуації штраф не виконує функцію «кари» за загрозу безпеки залізничного руху, що випливає зі змісту абз.3 п.15.27. Правил технічної експлуатації залізниць України.

Господарський суд звертає увагу учасників справи, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

У світлі викладеної позиції в абз.2 п.3.2. мотивувальної частини Рішення КСУ від 11.07.2013 №7-рп/2013 (яке, хоча і стосувалася пені за прострочення грошового зобов`язання, але дозволяє, на погляд суду, у цілому «локалізувати» феномен неустойки у координатах засад справедливості, добросовісності і розумності як складових елементів конституційного принципу верховенства права) наявність у кредитора можливості стягувати надмірні грошові суми неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки така неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відтак, заперечення повноважень суду зменшувати штраф на користь залізниці значною мірою обмежує забезпечення вирішення спору у відповідності до стандарту верховенства права та нівелює принцип пропорційності (ст.15 ГПК).

Позивач просив суд при розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафу застосувати правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими нарахована санкція (штраф) не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, якими визначено що штрафу підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює його зменшення за ст.233 ГК України.

У відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від № 755/10947/17 від 30.01.2019, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин, при вирішенні питання щодо наявності підстав та повноважень господарсього суд по зменшенню штрафу передбаченого Статутом залізниць України, суд враховує висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 по справі №910/1005/19 та від 16.10.2019 по справі № 910/143/19.

Цією постановою Верховний Суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/1005/19, якими було задоволено клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» (як відповідача) про зменшення розміру штрафу встановленого ст. 116 Статуту залізниць України, що підлягав стягненню з АТ «Українська залізниця».

Зокрема, Верховний Суду цій постанові зазначив, що питання про зменшення розміру штрафних санкцій передбачених Статутом залізниць України вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Також, Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 по справі № 910/143/19 зазначив, що норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Господарський суд зазначає, що норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника. Також Статутом не врегульоване питання зменшення розміру штрафу на відміну від Цивільного та Господарського кодексів України, які мають вищу юридичну силу у порівнянні із Статутом залізниць України.

Суд вважає, що за наявності встановлених обставин, стягнення штрафу з відповідача в сумі 89 560,00 грн. є надмірним, не відповідає критерію обґрунтованості відповідальності відповідача та має ознаки невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення. Тому дійшов до висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати за спірний вагон в розмірі 17 912,00 грн.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019 у справі №910/1526/19, Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі ст. 233 Господарського кодексу України штрафу, нарахованого відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України. Таким чином не приймаються доводи апеляційної скарги позивача щодо неможливості застосування до спірних відносин ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України та зменшення розміру штрафу.

Крім того, правова позиція щодо можливості зменшення штрафу викладена в постановах Верховного Суду у справах, зокрема, №905/725/17, №905/1180/17, №905/1243/17, №905/64/18, №910/16925/18, №905/1742/18.

У зв`язку з чим, посилання позивача на правову позицію, викладену у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17 судом не приймається до уваги.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір повністю покладається на АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ», оскільки спір виник з вини відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до Акціонерного товариства "ЖОВТНЕВА ЦЗФ" про стягнення штрафу у розмірі 89 560,00 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» (85043, Донецька область, м.Білецьке, вул.Красноарміська, 1А, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Ежи Ґедройця, буд.5, ) особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, ) штраф у розмірі 17 912,00 грн. та судовий збір 2 684,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 04.12.2023.

Суддя Е.В. Зекунов