ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 листопада 2023 року Справа № 903/659/23

Суддя Господарського суду Волинської області Кравчук А.М., розглянувши заяву

Державного підприємства Волиньторф

про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню

по справі №903/659/23

за позовом: Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради, смт. Маневичі, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.

до відповідача: Державного підприємства Волиньторф, с. Прилісне, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 452 202 грн. 59 коп.

встановив: рішенням Господарського суду Волинської області від 30.08.2023 визнано недійсними додаткові угоди від 28.05.2021 №1, від 04.10.2021 №2, від 17.12.2021 №4, від 21.01.2022 №6 до договору закупівлі від 22.02.2021 №69/58. Стягнуто з Державного підприємства Волиньторф на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради 452 202 грн. 59 коп. Стягнуто з Державного підприємства Волиньторф на користь Волинської обласної прокуратури 17 519 грн. 04 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення суду видано накази від 02.10.2023 №903/659/23-1, №903/659/23-2.

Супровідним листом від 04.10.2023 матеріали справи направлені до Північно-західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги ДП Волиньторф на рішення Господарського суду Волинської області від 30.08.2023.

Матеріали справи відсутні в Господарському суді Волинської області.

23.10.2023 на адресу суду надійшла заява ДП Волиньторф про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 25.10.2023 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Державного підприємства Волиньторф про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню до повернення матеріалів справи №903/659/23 Господарському суду Волинської області.

Матеріали справи повернуті Господарському суду Волинської області.

29.06.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3200-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (далі - ЄСІТС, Закон № 3200-IX). Цей Закон набрав чинності 21.07.2023.

Статтею 42 ГПК України передбачені права та обов`язки учасників справи, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частинами п`ятою та шостою вищевказаної норми встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За змістом розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3200-IX, зміни, що вносяться зазначеним Законом до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вводяться в дію 18.10.2023, крім змін до підпунктів 17.3, 17.15 підпункту 17, підпункти 19.1, 19.2 підпункту 19 пункту 1 розділу XI Перехідні положення ГПК України, введення в дію яких відбулося одночасно з набранням Законом № 3200-IX чинності.

Згідно з новою редакцією частин п`ятої, восьмої статті 6 ГПК України, яка чинна з 18.10.2023 відповідно до Закону України № 3200-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені ГПК України у разі звернення до суду з документом особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в ЄСІТС не позбавляє особу права на подання документів до суду в паперовій формі, проте саме в електронній формі особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії виключно за допомогою ЄСІТС, з використанням власного електронного підпису, якщо інше не передбачено ГПК України.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 170 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини першої вищевказаної норми будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до частини другої вказаної норми письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Відповідно до частини четвертої вказаної норми суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, зазначені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи адвокатом, зокрема шляхом подання документів до суду через електронні кабінети в ЄСІТС або в паперовій формі.

Судом встановлено, що заява ДП «Волиньторф» не містить відомостей про наявність або відсутність у нього електронного кабінету.

Суд звертає увагу, що п.2 ч.6 ст.6 ГПК України визначає застосування процесуальних наслідків, передбачених цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат, тобто навіть якщо представник сторони має електронний кабінет, а сторона, яку представляє представник, ні.

Враховуючи вищевикладене, відсутність у заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету вона підлягає поверненню без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду № 910/2847/22 від 23.10.2023, № 922/401/23 від 31.10.2023.

Керуючись ст.ст. 170, 234, 235 ГПК України, господарський суд-

ухвалив:

Заяву Державного підприємства «Волиньторф» від 23.10.2023 про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню повернути без розгляду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 28.11.2023.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук