ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. Справа№ 916/3039/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023

про повернення позовної заяви

у справі № 916/3039/23 (суддя Чебикіна С.О.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"

до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації

про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В :

У 2023 році Приватне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 року матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 2 964 002 007,53 грн направлено за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" залишено без руху з підстав неподання заявником доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 днів з моменту отримання ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" повернено заявнику без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що дана позовна заява не підпадає під виключення, передбачене п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" щодо сплати судового збору, оскільки звільнення від сплати передбачено за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, а у даному випадку предметом позову є стягнення збитків у формі упущеної вигоди (неотриманого прибутку), а відтак, позивач повинен сплати судовий збір відповідно до норм чинного законодавства.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що упущена вигода як правова категорія за своєю суттю є не отриманим доходом (майновими втратами), який з урахуванням розумних витрат на його отримання міг реально отримати кредитор за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності. Крім того, апелянт зазначає, що саме факт збройної агресії російської федерації проти України є причиною виникнення ситуації за якої, зокрема, позивач поніс істотні збитки, що виражені в неодержаному прибутку.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №916/3039/23.

30.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли справи №916/3039/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одночасно, суд апеляційної інстанції підкреслює, що 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з наведеними обставинами, наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. № 71/17-500-67127 від 04.09.2022 та вих. № 71/17-500-77469 від 03.10.2022).

Також припинено доставку поштових відправлень до/з російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. № 100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022).

Отже, відсутня можливість для направлення ухвал ані безпосередньо на адресу відповідача, ані шляхом направлення доручення, ані іншими дипломатичними каналами, у зв`язку з чим єдиним повідомленням відповідача у справі про розгляд справи є розміщення оголошень на сайті Судової влади України.

Як вже було зазначено вище, Приватне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 5, 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Разом з тим, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Товариство, звертаючись з позовом до російської федерації про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди мало сплатити судовий збір у встановленому підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі 1,5 відсотка ціни позову з огляду на таке.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України унормовано, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Крім того, колегія суддів зазначає, що упущена вигода як правова категорія за своєю суттю є не отриманим доходом (майновими втратами), який з урахуванням розумних витрат на його отримання міг реально отримати кредитор за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями апелянта, що причиною виникнення ситуації за якої, останній поніс істотні збитки та змушений відстоювати своє порушене право є саме факт збройної агресії російської федерації проти України, як наслідок якої позивачу і було завдано шкоди з боку російської федерації, яка виражена у неодержаному прибутку (упущена вигода), на який позивач мав право розраховувати.

Крім того, колегія суддів також погоджується, що у випадку знищення належного особі майна, така особа, посилаючись на порушення права власності, може вимагати відшкодування заподіяних збитків.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів підкреслює, що позивачем під час подання позову у справі №916/3039/23 не було порушено вимоги процесуального закону в частині оплати судового збору, а суд першої інстанції, керуючись частинами першою та другою статті 174 ГПК України помилково прийняв рішення про залишення позовною заяви Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» без руху та в подальшому повернення її без розгляду з огляду на те, що позовні вимоги у даній справі підпадають під дію пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, позивач, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача, російської федерації, 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди внаслідок збройної агресії останньої проти України звільнений від сплати судового збору за подання данної позовної заяви.

Більш того, колегія суддів підкреслює, що процедура визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, передбачена та встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 326, де серед іншого, наявна і упущена вигода завдана підприємствам недержавної форми власності в наслідок дій агресора.

Тобто, самою державою було надано можливість таким підприємствам відстоювати своє порушене право, в даному випадку шляхом стягнення з російської федерації упущеної вигоди.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції підкреслює, що згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

Отже, як вже було встановлено колегією суддів, позивач звернуся з позовом про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди у зв?язку із агресією російської федерації за місцезнаходженням виробничих потужностей та пошкодженого майна, при цьому позивачем зазначено, що дана позовна заява підпадає під виключення, передбачене п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" щодо сплати судового збору.

Отже, зміст позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 2 964 002 007, 53 грн упущеної вигоди відповідає вимогам статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених обставин та враховуючи приписи ст.ст. 73-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, достатність та належність поданих позивачем до матеріалів справи доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, підлягає встановленню судом першої інстанції під час розгляду справи по суті спору, а не на час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, у суду першої інстанції, у наведеному випадку, були відсутні підстави, встановлені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України для повернення позовної заяви позивача, оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права, що згідно з ст.ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст. 271 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард", скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 року у справі №916/3039/23 з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі №916/3039/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 року у справі №916/3039/23 про повернення позовної заяви скасувати.

3. Матеріали справи №916/3039/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир