ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 листопада 2023 року Справа № 903/703/23
Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 903/703/23
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово торгова база" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"
про стягнення 362 476 грн. 21 коп.
встановив: рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2023 у справі №903/703/23 (суддя Кравчук А.М.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово торгова база" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про стягнення 362 476 грн. 21 коп. відмовлено. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Повний текст рішення складено 11.09.2023.
14.09.2023 від представника ТОВ "Ковельська оптово торгова база" надійшло клопотання, в якому останній просить залишити заяву представника ТОВ "Волинська облспоживспілка" від 13.09.2023 про ухвалення додаткового рішення без розгляду, при цьому посилається на те, що сторона відповідача не мала об`єктивної неможливості подати докази витрат на правову допомогу, які понесла або очікувала понести до 05.09.2023 (ухвалення рішення по суті) або ж протягом 5 днів від дати ухвалення рішення. Обсяг наданих правничих послуг був відомий сторонам на момент укладення договору про правову допомогу.
Ухвалою суду від 18.09.2023р. відмовлено у клопотанні представника ТОВ "Волинська облспоживспілка" про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву представника ТОВ "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/703/23 з поданими доказами залишено без розгляду.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ТОВ "Волинська облспоживспілка" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати покласти на позивача.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2023р. задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Волинська облспоживспілка" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23 та скасовано ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23. Заяву ТОВ "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 з поданими доказами направлено до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду.
Матеріали справи №903/703/23 направлено до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду.
16.11.2023р. матеріали справи №903/703/23 повернуто до Господарського суду Волинської області.
Ухвалою суду від 17.11.2023 поновлено ТОВ "Волинська облспоживспілка" строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення; прийнято заяву ТОВ "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 до розгляду та постановлено розгляд заяви здійснювати без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши подану заяву та наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.07.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Під час розгляду справи, 26.07.2023 через "Електронний суд" представником відповідача була подана заява про розподіл судових витрат, в якій представник зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України докази понесення витрат (договір, рахунок, акт виконаних робіт та підтвердження оплати наданої правничої допомоги) будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2023 у справі №903/703/23 (суддя Краічук А.М.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово торгова база" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про стягнення 362 476 грн. 21 коп. відмовлено. Повний текст рішення складено 11.09.2023.

13.09.2023 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Волинська облспоживспілка" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23, в якій заявник просив поновити строк для подачі заяви, прийняти її до розгляду та задоволити; ухвалити додаткове рішення у справі №903/703/23, яким стягнути з ТОВ "Ковельська оптово торгова база" на користь ТОВ "Волинська облспоживспілка" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000грн.

Обгрунтовуючи подану заяву, представник зазначив, що 26.07.2023 відповідачем згідно ч.8 ст.129 ГПК України було подано письмову заяву про розподіл судових витрат. 05.07.2023 між відповідачем та АО Рівненська правова компанія укладено договір про надання правової допомоги. 12 вересня 2023 року між сторонами підписано акт про надання послуг на суму 30000грн. Також, 12 вересня 2023 року АО Рівненська правова компанія виставлено рахунок на суму 30000грн. Повідомив, що сторогнами договору погоджений фіксований розмір гонорару, а тому розмір гонорару на суму 30000грн є визначеним.

До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено договір про надання правової допомоги від 05.07.2023, акт про надання послуг від 12.09.2023, рахунок від 12.09.2023 та квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 13.09.2023.

Крім того, в матеріалах справи містяться свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.10.2009.

Ухвалою суду від 17.11.2023 поновлено ТОВ "Волинська облспоживспілка" строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-3 ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 та 5 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність (N 5076-VI) видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

В частині 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву (вх.№01-75/4316/23 від 21.07.2023) представник відповідача повідомив, що попередньо визначений (орієнтовний) розмір судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 30000грн. Також, 26.07.2023 через "Електронний суд" представником відповідача була подана заява про розподіл судових витрат, в якій представник зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України докази понесення витрат (договір, рахунок, акт виконаних робіт та підтвердження оплати наданої правничої допомоги) будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача долучено договір про надання правової допомоги від 05.07.2023, укладений між ТОВ "Волинська облспоживспілка" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" (Адвокатське об`єднання), акт про надання послуг від 12.09.2023 на суму 30000грн, рахунок №2/09 від 12.09.2023 на суму 30000грн, платіжна інструкція №6589 від 14.09.2023 про сплату 30000грн за юридичні послуги згідно рахунку №2/09 від 12.09.2023.

Судом встановлено, що 05.07.2023 між ТОВ "Волинська облспоживспілка" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" (Адвокатське об`єднання), укладено договір про надання правничої допомоги.

Згідно п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання на підставі звкернень Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в суді першої інстанції у справі Господарського суду Волинської області №903/703/23 за позовом ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" до ТОВ "Волинська облспоживспілка" про стягнення збитків.

Для надання юридичної допомоги Клієнту, Адвокатське об`єднання призначає адвоката Сороку В.Г. (п.2.6 Договору).

Згідно п.4.1 Договору правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням Клієнт оплачує у розмірі 30000грн за представництво інтересів у суді першої інстанції, що включає повний супровід справи.

Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 5 днів з моменту отримання Клієнтом рахунку. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість (п.4.2, 4.4 Договору).

Договір підписаний сторонами та завірений їх печатками.

12.09.2023 за результатами виконаних адвокатом робіт (надання послуг) по Договору про надання правничої допомоги від 05.07.2023 складено та підписано акт про надання послуг, згідно якого сторони склали акт про те, що виконавцем надані замовнику такі юридичні послуги (правнича допомога): здійснено представництво інтересів Клієнта у справі Господарського суду Волинської області №903/703/23 за позовом ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" до ТОВ "Волинська облспоживспілка" про стягнення збитків у сумі 362476,21грн, що включає повний супровід справи у суді першої інстанції. Загальна вартість наданих Клієнту юридичних послуг (правничої допомоги) становить 30000грн. Сторони претензій одна до одної не мають.

Акт підписаний сторонами та завірений їх печатками.

Згідно ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 даного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Водночас, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, за його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

З аналізу вищевикладеного слідує, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок іншої сторони, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

При цьому, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу представник позивача вказує, що вартість правничих послуг є непропорційно завищеною до предмету позову, наданих доказів та доводів відповідача. Посилаючись на ч.9 ст.129 ГПК України зазначає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Вважає, що даний спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки через протиправну бездіяльність ТОВ "Волинська облспоживспілка" позивач змушений був звертатись до суду з позовом. Просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення 30000грн витрат на правову допомогу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного Господарського суду Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі N 910/21570/17, від 14.11.2018 року у справі N 921/2/18, 07.08.2018 року у справі N 916/1283/17, від 30.07.2019 року у справі N 902/519/18, додаткова постанова Касаційного Господарського суду Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі N 910/2170/18, від 10.10.2019 року у справі N 909/116/19, від 18.03.2021 року у справі N 910/15621/19, постанова Велика Палата Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі N 755/9215/15-ц.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Розглянувши матеріали справи та клопотання представника позивача про зменшення витра на правову допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій сторони відповідача. Рішенням у даній справі у позові ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" до ТОВ "Волинська облспоживспілка" було відмовлено.

Також, позивачем не доведено неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, які просить стягнути представник відповідача та те, що такий розмір є завищеним.

Як вже зазначалося судом, відповідно до п.2 ч.4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи із загальних засад судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, та з метою забезпечення балансу інтересів сторін, враховуючи обсяг, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу відповідача, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, результат розгляду спору, враховуючи умови договору про надання правничої допомоги, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача у розмірі 30000грн є обгрунтованим.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. У зв`язку із чим, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення у повному обсязі.

Крім того, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023, згідно платіжної інструкції №6640 від 06.10.2023, ТОВ "Волинська облспоживспілка" було сплачено 2684грн судового збору.

У зв`язку із задоволенням заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23, суд вважає за необхідне також стягнути з позивача на користь відповідача 2684грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/703/23 задовольнити. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптовоторгова база" (37840, Полтавська обл., Лубенський район, село Ковалі, Хорольська ТГ, вул.Миру, буд.68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" (43016, Волинська обл, Луцький район, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.13, ) 30000грн витрат на професійну правничу допомогу та 2684грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 29.11.2023.

Суддя Слободян О. Г.