РІШЕННЯ

04 грудня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/653/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 106666,31 грн заборгованості за кредитним договором.

За участю від:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою б/н від 30.09.2023 (вх. №709 від 02.10.2023) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 106666,31 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 51807,87 грн простроченої заборгованості по тілу кредиту; 54858,44 грн простроченої заборгованості по процентах.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №186936-КС-002 від 12.08.2021 про надання кредиту.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 04.10.2023 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/653/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з повідомленням учасників судового процесу призначено на 02.11.2023, а також постановлено клопотання позивача про витребування доказів вирішити у судовому засіданні 02.11.2023.

Через тимчасову непрацездатність судді Господарського суду Тернопільської області Шумського І. П. не відбулось судове засідання 02.11.2023 у справі №921/653/23.

Ухвалою суду від 07.11.2023 судове засідання у даній справі призначено на 27.11.2023.

В судовому засіданні 27.11.2023, яке відбулось за участі представника відповідача, судом оголошено перерву до 04.12.2023, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 04.12.2023 не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Водночас, в матеріалах справи міститься датована 19.10.2023 заява представника позивача, в якій він повністю підтримав позов та просив суд розгляд справи проводити без його участі.

У тексті позовної заяви позивач, в порядку статті 81 ГПК України, заявив клопотання про витребування в АТ КБ «Приватбанк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме чи випускалася банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та інформації про рух коштів (виписку) по банківській картці № № НОМЕР_1 за період з 12.08.2021 до 06.07.2023 включно.

Розглянувши вищевказане клопотання в судовому засіданні 04.12.2023, керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 14, ч.ч. 2,3 ст. 80, ч.ч. 1,2 ст. 81, ч.2 ст. 252 ГПК України, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача б/н від 30.09.2023 (вх. №7930 від 03.10.2023) про витребування доказів, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем у його клопотанні та з урахуванням вже наданих доказів належним чином не обґрунтовано обставин (що відносяться до предмету даного спору), які може підтвердити запитувана у банку інформація, або аргументи, які вона може спростувати.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 81 ГПК України позивачем у його клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Зважаючи на:

- самостійне визначення позивачем в якості відповідача у справі саме ФОП ОСОБА_1 , а не банківську установу АТ КБ Приватбанк;

- самостійне визначення позивачем підстави позову - невиконання ФОП ОСОБА_1 умов договору №186936-КС-002 від 12.08.2021 про надання кредиту, а не порушення банком зобов`язань щодо повернення безпідставно отриманих коштів та інші обставини справи. Позивачем належним чином не обґрунтовано обставин (що відносяться до предмету даного спору та визначеного відповідача), які може підтвердити запитувана у банку інформація, або аргументи, які вона може спростувати.

Враховуючи наведене вище суд відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Представник відповідача в судове засідання 04.12.2023 не з`явився. Присутнього у судовому засіданні 27.11.2023 представника відповідача про дату, час та місце проведення наступного судового засідання повідомлено під розписку.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

12.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання кредиту (електронна форма) № 186936-КС-002, відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 60000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір).

У п. 1 договору також обумовлено: строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 1,08049055 (фіксована); комісія за надання кредиту 9000 грн; загальний розмір кредиту 60000 грн; термін дії договору до 27.01.2022; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 150000 грн.

Згідно з п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір (п. 5 договору).

Відповідно до п. 8 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбаченому ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктом 10 договору закріплено, що інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

У Правилах про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (затверджених наказом директора ТОВ «Бізнес Позика» від 22.06.2021 №10-ОД) (надалі - правила) визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладенні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладення договору (розділ 3), права та обов`язки сторін договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Відповідно до п. 2.21 правил відмова у наданні кредиту можлива у випадках (зокрема, але не виключно): ненадання заявником відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця; негативна кредитна історія заявника; зазначення заявником при заповненні заявки та/або надання заявником кредитному посереднику для заповнення заявки недостовірних та/або помилкових даних.

Договір про надання кредиту (додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», вважаються таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору (додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (п. 3.1.6 правил).

Відповідно до п. 3.1.7 правил укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту, додаткову угоду), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 правил на позичальника покладено обов`язок повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну дії договору, що кореспондує праву кредитодавця, наведеному у пункті 4.3.1.3, вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором та додатковою угодою.

Укладаючи договір (додаткову угоду), позичальник підтверджує, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в п. 4.3.1.2 правил, буде надано позичальником кредитодавцю, належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу (п.п. 4.4.4 п. 4.4 договору).

У розділі 5 правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: п. 5.1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування; п. 5.2 нарахування комісії здійснюється в момент укладення договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів; п. 5.4 заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту, при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця; п. 5.6 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

Факт укладення вказаного договору відповідачем не заперечується.

Матеріали справи містять анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи (https://my.bizpozyka.com/) від 06.07.2023, згідно якої номер банківського рахунку (банківської картки для перерахування коштів) ФОП ОСОБА_1 значено як НОМЕР_1 , на яку позивач і перерахував кредитні кошти.

На підставі анкети ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.08.2021 перерахувало на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 60000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30722, у призначенні платежу якого зазначено «№ 964000 ІПН перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №186936-КС-002 від 12.08.2021 без ПДВ».

З долученого позивачем до позову розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що на виконання умов вказаного договору, позичальником здійснено часткову оплату на загальну суму 62564,94 грн, а саме: 27.08.2021 6000 грн; 28.08.2021 6500 грн; 10.09.2021 12500 грн; 23.09.2021 6000 грн; 24.09.2021 2000 грн; 27.09.2021 4526,92 грн; 08.10.2021 12538,02 грн; 21.10.2021 12500 грн.

За інформацією розрахунку суми заборгованості, станом на 06.07.2023, заборгованість за кредитом складає 106666,31 грн, з яких: 51807,87 грн сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 54858,44 грн сума простроченої заборгованості по процентах.

Вказану заборгованість позивачем нараховано станом на 27.01.2022, тобто у межах строку кредитування.

Оскільки відповідач не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив проценти, останній звернувся з даним позовом до суду.

24.07.2023 мало місце звернення Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 24.07.2023 (вх. №543) про видачу судового наказу у справі №921/501/23 про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 106666,31 грн заборгованості за договором про надання кредиту №186936-КС-002 від 12.08.2021.

31.07.2023 Господарським судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі №921/501/23 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА 106666,31 грн заборгованості за договором про надання кредиту №186936-КС-002 від 12.08.2021 та 214,72 грн судового збору.

16.08.2023 боржник звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. № 6704), в якій просив скасувати судовий наказ у справі №921/501/23 від 31.07.2023. Одночасно з даною заявою боржником подано клопотання (вх. № 6705) про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Ухвалою суду від 18.08.2023 повернуто заявнику - ФОП ОСОБА_1 заяву про скасування судового наказу у справі № 921/501/23 та додані до неї документи (всього на 16-ти арк.), у тому числі клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

06.09.2023 боржник повторно звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. №7232), в якій просив скасувати судовий наказ у справі №921/501/23 від 31.07.2023. Одночасно з даною заявою боржником подано клопотання (вх. № 7234) про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2023: задоволено заяву (вх.№7232 від 06.09.2023) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №921/501/23; скасовано судовий наказ від 31.07.2023 у справі №921/501/23; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у господарському суді в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, 07.09.2023 судом залишено без розгляду клопотання (вх. № 7234 від 06.09.2023 ) про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 параграфу 2 глави 71 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Судом з`ясовано, що в порушення умов кредитного договору, приписів перелічених норм, а також ст.ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, відповідач вчасно не повернув 51807,87 грн суми простроченої заборгованості по тілу кредиту та 54858,44 грн суми простроченої заборгованості по процентах.

Згідно з п.п. 2,4 ч.2 ст. 42 ГПК України відповідач зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Доказів на підтвердження оплати позивачу перелічених сум як в строк обумовлений у договорі, так і станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та повністю не розрахувався за кредит у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на суму 51807,87 грн простроченої заборгованості по тілу кредиту та суму 54858,44 грн простроченої заборгованості по процентах, а тому позовні вимоги щодо їх стягнення є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст.14, ч.4 ст.74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву, він позбавляється права заперечувати проти обставин справи, якщо його незгода не викладена у відзиві.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача 51807,87 грн суми простроченої заборгованості по тілу кредиту та 54858,44 грн суми простроченої заборгованості по процентах, як доведені позивачем та не заперечені належним чином відповідачем.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становив 2684 грн.

Таким чином, при зверненні до господарського суду із позовною заявою б/н від 30.09.2023 (вх. №709 від 02.10.2023) про стягнення коштів на загальну суму 106666,31 грн до сплати підлягав судовий збір в розмірі 2684 грн.

Разом з тим, ч.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовну заяву б/н від 30.09.2023 (вх. №709 від 02.10.2023) Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика сформовано та подано до суду через систему Електронний суд, тобто в електронній формі.

Позивачем згідно платіжної інструкції №3434 від 22.09.2023 сплачено судовий збір в сумі 1932,48 грн.

Як вже зазначалось, 24.07.2023 мало місце звернення Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 24.07.2023 (вх. №543) про видачу судового наказу у справі №921/501/23 про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 106666,31 грн заборгованості за договором про надання кредиту №186936-КС-002 від 12.08.2021, з тих самих підстав, що і у справі №921/653/23.

За подання вказаної заяви ним сплачено судовий збір в сумі 214,72 грн згідно платіжної інструкції №2508 від 14.07.2023.

Надалі, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2023: скасовано судовий наказ від 31.07.2023 у справі №921/501/23.

Відповідно до ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З урахуванням наведеної норми ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір, сплаченої суми судового збору у справі №921/501/23, суд зазначає, що за звернення до суду із позовом у справі №921/653/23 слід вважати сплаченим судовий збір на загальну суму 2147,20 грн.

Тому, в порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір в сумі 2147,20 грн покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 41084239) 51807 (п`ятдесят одну тисячу вісімсот сім) грн 87 коп. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 54858 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) грн 44 коп. простроченої заборгованості по процентах, 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Копію рішення направити:

- Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, представнику відповідача адвокату Кожевніковій О.В. в електронній формі до їх електронних кабінетів в ЄСІТС;

- Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про його одержання.

Повне рішення складено 05 грудня 2023 року.

Суддя І.П. Шумський