ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. Справа № 910/18618/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача (за первісним позовом) - Суденко Р.В.;

відповідача (за первісним позовом) - Зубар О.В.;

третьої особи-1 на стороні позивача - не з`явилися;

третьої особи-2 на стороні позивача - не з`явилися;

третьої особи на стороні відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 (повний текст складений 18.09.2023)

за заявою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню, та заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню в частині

у справі №910/18618/17 (суддя - Демидов В.О.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

2. Національний банк України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

2. Національний банк України

про стягнення збитків.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/18618/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення заборгованості у розмірі 215750530,55 грн та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про стягнення збитків у розмірі 49366956,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/18618/17 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено у повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/18618/17 скасовано частково та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» та стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованість у загальному розмірі 215750530,55 грн, в тому числі 9702793,73 грн 3% річних від суми простроченого кредиту, 77647468,01 грн простроченої заборгованості за процентами, 3443600,13 грн пені за несвоєчасне повернення процентів, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 18000000,00 грн штрафу, 86100000,00 грн інфляційних втрат за простроченим основним боргом та 17689315,08 грн інфляційних втрат за простроченими процентами.

Постановою Верховного Суду від 13.05.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у справі №910/18618/17 скасовано в частині задоволення первісного позову та в цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині судові рішення залишено без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/18618/17 скасовано частково та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» та стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованість у загальному розмірі 215750530,55 грн, в тому числі 9702793,73 грн 3% річних від суми простроченого кредиту, 77647468,01 грн простроченої заборгованості за процентами, 3443600,13 грн пені за несвоєчасне повернення процентів, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 18000000,00 грн штрафу, 86100000,00 грн інфляційних втрат за простроченим основним боргом та 17689315,08 грн інфляційних втрат за простроченими процентами.

15.10.2019 Господарським судом міста Києва виданий наказ на примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у справі №910/18618/17.

Постановою Верховного Суду від 02.07.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі №910/18618/17 скасовано та передано справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/18618/17 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» та ухвалено в зазначеній частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги, стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 9702793,73 грн 3% річних, 77647468,01 грн простроченої заборгованості за процентами, 3443600,13 грн пені за несвоєчасне повернення процентів, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 18000000,00 грн штрафу, 86100000,00 грн інфляційних втрат за простроченим основним боргом, 17689315,08 грн інфляційних втрат за простроченими процентами, 240000,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову та 360000,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.

30.09.2022 Господарським судом міста Києва виданий наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі №910/18618/17.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №910/18618/17:

- скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» 77647468,01 грн заборгованості за простроченими процентами, 3443600,13 грн пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 18000000,00 грн штрафу та 17689315,08 грн інфляційних втрат за простроченими процентами;

- рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у вказаній частині залишено в силі;

- в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 залишено без змін.

Додатковою постановою Верховного Суду від 02.08.2023 у справі №910/18618/17 частково задоволено заяву Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про ухвалення додаткового рішення та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 534240,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційних скарг.

30.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 96716636,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 зупинено розгляд вказаної заяви до повернення матеріалів справи №910/18618/17 з суду касаційної інстанції.

Після повернення матеріалів справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 поновлено розгляд заяви Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Окрім цього, 22.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Вищевказана заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» має заборгованість перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування» відповідно до додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023 у розмірі 534240,00 грн у вигляді витрат зі сплати судового збору за подання касаційних скарг. У свою чергу, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» мало сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» заборгованість у розмірі 95802739,70 грн згідно остаточного рішення суду. У період з 2020 року по липень 2023 року включно на виконання судових рішень у справі №910/18618/17 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» від боржника надійшли кошти в сумі 94277094,57 грн. Отже, станом на 17.08.2023 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» на підставі судового рішення має сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» грошові кошти в сумі 1525645,23 грн.

Разом з цим, враховуючи зустрічні зобов`язання сторін одна перед одною, на підставі ст. ст. 598 та 601 Цивільного кодексу України Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» направило на адресу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог. Внаслідок цього, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» має непогашену заборгованість у справі №910/18618/17 у розмірі 991405,23 грн, яка не входить до взаємозаліку та підлягає оплаті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.08.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду в судовому засіданні.

Окрім цього, 29.08.2023 від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшла заява про уточнення вимог заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі №910/18618/17 таким, що не підлягає виконанню.

Заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» з урахуванням уточнених вимог мотивована тим, що постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. від 29.06.2023 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 є чинною на момент вирішення цієї заяви та в судовому порядку не оскаржувалася. Таким чином, зобов`язання Акціонерного товариства «Укргазвидобування» щодо сплати грошових сум, визначених постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022, в частині, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 21.06.2023, є припиненим на підставі ст. 599 Цивільного кодексу України у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі. Враховуючи викладене, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» вважає факт закінчення виконавчого провадження та повернення наказу від 30.09.2023 у справі №910/18618/17 до Господарського суду міста Києва з відміткою, що залишок не стягненої суми боргу становить 0 грн, є підставою для визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню, у повному обсязі, оскільки станом на момент розгляду даної заяви обов`язок боржника перед стягувачем відсутній повністю у зв`язку з його припиненням шляхом фактичного виконання.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/18618/17:

- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» задоволено частково;

- визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва, виданий на виконання додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» витрат зі сплати судового збору за подання касаційних скарг у розмірі 534240,00 грн;

- визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва, виданий на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022, з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.06.2023, в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 948113354,57 грн;

- в іншій частині вимог заяви відмовлено;

- відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині: часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор»; визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду міста Києва, виданого на виконання додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023; визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду міста Києва, виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022; відмови у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню. За наслідками розгляду апеляційної скарги скаржник просить ухвалити в зазначеній частині нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства «Укргазвидобування» повністю, а в іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального права.

На переконання Акціонерного товариства «Укргазвидобування», суд першої інстанції в порушення приписів ст. 86 ГПК України не надав належну правову оцінку постанові приватного виконавця Жаботинського І.В. від 29.06.2023 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та оригіналу наказу від 30.09.2022 з відміткою про залишок нестягненої суми боргу 0 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 апеляційну скаргу у справі №910/18618/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/18618/17, призначено її до розгляду на 31.10.2023, встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи.

31.10.2023 на електронну адресу суду від позивача за первісним позовом надійшли пояснення у справі, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники справи у встановлений процесуальний строк не скористалися правом на подання відзивів, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 у зв`язку з відсутністю матеріалів справи розгляд справи відкладено до 21.11.2023 та повторно витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи.

09.11.2023 матеріали справи №910/18618/17 скеровано до апеляційного суду.

У призначене засідання суду 21.11.2023 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представники інших учасників справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, треті особи належним чином повідомлені про розгляд справи та не повідомили суд про причини неявки своїх представників. Отже, неявка у судове засідання представників третіх осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зазначає, що на підставі постанови Верховного Суду від 21.06.2023 з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 95802739,70 грн, з яких: 86100000,00 грн - інфляційні втрати за простроченим основним боргом, 9702739,73 грн - 3% річних від суми простроченого кредиту. Також, згідно додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання касаційних скарг у розмірі 534240,00 грн.

За період з 2020 року по липень 2023 року включно на виконання судових рішень у даній справі на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» надійшли грошові кошти у загальній сумі 94277094,57 грн.

Відтак, за твердженням заявника, станом на 17.08.2023 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» на підставі постанови Верховного Суду від 21.06.2023 має сплатити на користь позивача за первісним позовом заборгованість за спірним договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 у розмірі 1525645,23 грн.

Разом з тим, враховуючи зустрічні зобов`язання одне перед одним, на підставі ст. ст. 598 та 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» направило на адресу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до змісту якої:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» зі сплати судового збору за подання касаційний скарг у справі №910/18618/17 у загальній сумі 534240,00 грн вважаються припиненими у повному обсязі;

- зобов`язання Акціонерного товариства «Укргазвидобування» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», які виникли на підставі договору кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 та постанови Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №910/18618/17, вважаються припиненими частково у розмірі 534240,00 грн.

За таких обставин на переконання заявника, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у розмірі 991405,23 грн, яка не входить до взаємозаліку та підлягає оплаті.

У свою чергу, Акціонерне товариство «Укргазвидобування», обґрунтовуючи свою заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 96716636,31 грн, з урахуванням заяви про уточнення вимог, вказує на те, що факт закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 згідно постанови приватного виконавця Жаботинського І.В. від 29.06.2023 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та повернення наказу від 30.09.2023 у справі №910/18618/17 до Господарського суду міста Києва з відміткою, що залишок нестягненої суми боргу становить 0 грн, є підставою для визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки станом на момент розгляду даної заяви обов`язок боржника перед стягувачем відсутній повністю у зв`язку з його припиненням шляхом фактичного виконання у повному обсязі.

Як убачається з долучених до матеріалів справи пояснень приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В., а також платіжних доручень №930 від 16.10.2019 на суму 4231811,42 грн, №938 від 17.10.2019 на суму 45131357,64 грн, №941 від 17.10.2019 на суму 1465709,88 грн, №945 від 18.10.2019 на суму 716098,35 грн, №945 від 22.10.2019 на суму 84845,96 грн, №948 від 23.10.2019 на суму 3280962,62 грн, №950 від 24.10.2019 на суму 2110634,89 грн та №1168 від 14.05.2020 на суму 15256452,18 грн, приватним виконавцем було перераховано стягувачу в рахунок часткового погашення заборгованості грошові кошти в сумі 72277872,94 грн.

З пояснень приватного виконавця Жаботинського І.В. вбачається, що останнім на виконання наказу від 30.09.2022 у справі №910/18618/17, з урахуванням заяви стягувача, у якій зазначено, що з боржника було стягнуто частину боргу в сумі 73803518,10 грн та залишок нестягнутої суми становить 141947012,45 грн, 30.09.2022 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, в межах якого за наказом стягувалися кошти в сумі 141947012,45 грн. В подальшому, постановою Верховного Суду від 21.06.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі №910/18618/17 було залишено в силі в частині стягнення 95802739,73 грн, а в іншій частині скасовано. Таким чином приватний виконавець Жаботинський І.В. вказує, що за наслідками перегляду справи Верховним Судом в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 підлягли стягненню грошові кошти в сумі 21999221,63 грн (95802739,73-73803518,10). На виконання наказу платіжною інструкцією №5 від 28.05.2023 Жаботинський І.В. перерахував стягувачу кошти в сумі 1103073,24 грн. Листом №28/06-1 від 28.06.2023 стягувач повідомив виконавця, що боржник перерахував стягувачу кошти в сумі 20785638,43 грн. Листом №28/06-2 від 28.06.2023 стягувач повідомив, що боржник перерахував стягувачу кошти в сумі 110509,96 грн.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням коштів, які за повідомленням стягувача були перераховані напряму боржнику без зарахування на депозитний рахунок приватного виконавця, з боржника було стягнуто всю суму боргу за наказом. Тому, 29.06.2023 виконавцем було закінчено виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні 14.09.2023 в суді першої інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», надаючи усні пояснення, вказав, що сума 73803518,10 грн була зазначена помилково та є арифметичною помилкою, оскільки стягувачем не було проаналізовано суму, яка надійшла від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В.

При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 Акціонерному товариству «Укргазвидобування» було запропоновано у строк до 11.09.2023 надати письмові пояснення стосовно добровільного перерахування за наказами у справі №910/18618/17 заборгованості на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор». Разом з цим, Акціонерним товариством «Укргазвидобування» не було надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор».

За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, 26.02.2019 у справі №914/385/18, 10.04.2019 у справі №904/6455/17 та 05.11.2019 у справі №915/641/18.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Разом з цим, Акціонерним товариством «Укргазвидобування» не надано суду доказів, з аналізу яких можна було б встановити, що останнім у повному обсязі сплачено стягувачу заборгованість у розмірі 95802739,73 грн.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно прийнято до уваги пояснення стягувача з приводу тих обставин, що при складанні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про примусове виконання рішення, з якою останнє звернувся до приватного виконавця Жаботинського І.В. та у якій було зазначено, що з боржника було стягнуто частину боргу в сумі 73803518,10 грн, є помилковим, що підтверджується, зокрема, долученими до матеріалів справи приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Артемчуком Т.В. платіжними дорученнями, за якими стягувачу було перераховано в рахунок часткового погашення заборгованості грошові кошти в сумі 72277872,94 грн.

Враховуючи вищевикладене, за розрахунком суду першої інстанції за Акціонерним товариством «Укргазвидобування» обліковується заборгованість у розмірі 1525645,16 грн (95802739,73-(72277872,94+1103073,24+20785638,43+110509,96)-94277094,57).

Також, як було вказано вище, відповідно до додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» стягнуто судовий збір за подання касаційних скарг у розмірі 534240,00 грн.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» має заборгованість перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування» у розмірі 534240,00 грн.

Поряд з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», враховуючи зустрічні зобов`язання одне перед одним, на підставі ст. ст. 598 та 601 ЦК України, 04.08.2023 направило на адресу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №04-08-23.

У заяві зазначено, що зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування» зі сплати судового збору за подання касаційний скарг у сумі 534240,00 грн вважаються припиненими у повному обсязі. У свою чергу, зобов`язання Акціонерного товариства «Укргазвидобування» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», що виникли на підставі договору кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 та постанови Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №910/18618/17, вважаються припиненими частково у розмірі 534240,00 грн. Отже, позивач за первісним позовом вважає, що Акціонерне товариство «Укргазвидобування» має непогашену заборгованість за договором та згідно постанови Верховного Суду у цій справі у розмірі 991405,23 грн, яка не входить до взаємозаліку та підлягає оплаті.

Зазначена заява про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Як зазначила колегія суддів у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст. 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо): строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, 11.09.2018 у справі №910/21648/17, 11.10.2018 у справі №910/23246/17, 15.08.2019 у справі №910/21683/17, 11.09.2019 у справі №910/21566/17, 25.09.2019 у справі №910/21645/17, 01.10.2019 у справі №910/12968/17 та 05.11.2019 у справі №914/2326/18.

Однак, як свідчить зміст постанови Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, колегія суддів уточнила висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 601 ЦК України до подібних правовідносин, якими керувався суд апеляційної інстанції у даній справі, та зазначила, що за дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог; наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Твердження боржника, що ним було повністю сплачено заборгованість у розмірі 95802739,73 грн, а відтак зустрічне зарахування неможливе, не знайшли свого підтвердження з тих підстав, що судом було встановлено, що за боржником обліковується заборгованість у розмірі 1525645,16 грн.

За своєю правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду, і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

У межах розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Слід зазначити, що у відповідності до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Цей закон не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також не містять обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення ст. 203 ГК України та ст. 602 ЦК України.

Отже, виконання наказу господарського суду може здійснюватися у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства, в тому числі і шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, встановлених ст. 601 ЦК України, та відсутності обставин, встановлених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За таких обставин подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» заява про визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/18618/17, виданого на виконання додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023 про стягнення грошових коштів у розмірі 534240,00 грн (витрат зі сплати судового збору за подання касаційних скарг), таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки судом встановлено, що Акціонерне товариство «Укргазвидобування» має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у розмірі 1525645,16 грн, а з урахуванням того, що судом задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/18618/17, виданого на виконання додаткової постанови Верховного Суду від 02.08.2023, про стягнення 534240,00 грн, таким, що не підлягає виконанню, та враховуючи зарахування зустрічних однорідних вимог, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у розмірі 991405,16 грн.

З урахуванням вищевикладеного, правомірним є висновок місцевого господарського суду з приводу того, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/18618/17, виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022, якою частково скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018, з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.06.2023, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача 94811334,57 грн (95802739,73-94277094,57=1525645,16-534240,00=991405,16).

Як наслідок, оскільки вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» підлягають задоволенню частково, вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу від 30.09.2022 таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими аргументи скаржника з приводу того, що судом не надано належної правової оцінки постанові приватного виконавця Жаботинського І.В. про закінчення виконавчого провадження та оригіналу наказу з відміткою про залишок нестягненої суми боргу 0 грн, оскільки виконання судових рішень у даній справі також здійснювалося іншим приватним виконавцем Артемчуком Т.В. і судом першої інстанції належним чином оцінено наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, а не лише згадані постанову та оригінал наказу з відмітною про залишок боргу.

З огляду на викладене, аргументи скаржника не спростовують обставин щодо правомірного застосування судом першої інстанції приписів процесуального законодавства, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підтверджені доказами.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/18618/17.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28 та 30 ч. 1 ст. 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/18618/17 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений 04.12.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов