ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2023 р. Справа №914/2780/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук

Г.Г. Якімець,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 35-вих-107143 від 31.08.2023 (вх. № 01-05/2914/23 від 14.09.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2023 (повний текст рішення складено 16.08.2023, м. Львів, суддя В.П. Трускавецький)

у справі № 914/2780/22

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», м. Київ

до відповідача: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 111 486,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення 111 486,78 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспорту № 355/19-т/мк від 27.09.2019 «ALL Risks», згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 .

Страхувальник ОСОБА_1 13.09.2020 рухаючись по вул. Стрийській м. Львів потрапив в яму, від чого автомобіль отримав пошкодження і не міг продовжувати рух. Вартість відновлювального ремонту склала 111 486,67 грн, на вказану суму позивачем було здійснено страхове відшкодування.

Разом з тим, позивачем встановлено, що балансоутримувачем ділянки дороги, на якій трапилась ДТП є Франківська районна адміністрація Львіської міської ради, до якої він і звернувся з претензією відшкодувати понесені ним витрати на здійснення страхового відшкодування ОСОБА_1 . Відповідач вимог претензії не задовольнив, відтак, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Суд стягнув з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 111 486,78 грн та 2 481,00 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.

При постановленні оскаржуваного рішення, враховуючи матеріали справи, місцевий господарський суд, з огляду на наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (саме у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, яка виразилась у невиконанні ним своїх обов`язків з утримання в належному стані дороги, була завдана шкода власнику автомобіля марки «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 . у розмірі 111'486,78 грн), дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обгрунтованими.

Не погодившись з даним рішенням суду Франківська районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу за вих. № 35-вих-107143 від 31.08.2023 (вх. № 01-05/2914/23 від 14.09.2023), в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 15.08.2023, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ДТП сталось внаслідок неналежного утримання доріг саме відповідачем чи його посадовими особами.

Апелянт також зазначає, що судом не враховано те, що відсутні дані в якому стані перебував водій на момент вчинення ДТП (стан алкогольного/наркотичного сп?яніння водія є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування), чи дотримувались ним умови безпеки руху (швидкісний режим, технічний стан автомобіля), оскільки на момент скоєння ДТП такі дані як вбачається з матеріалів справи не встановлювалися. Такий документ не доводить причинно-наслідкового звязку між ДТП та отриманими пошкодженнями автомобіля та виною відповідача.

Окрім того, відповідач зазначає, що судом не надано оцінки тому, що з наданої відповіді на запит від 22.11.2022 Nє4-2411-11127, ЛМКП «Львівводоканал» повідомило, що саме даним комунальним підприємством виконувалися роботи по заміні зношеного люка на каналізаційному колодязі по вул. Стрийській, 86-88.

Апелянт також вказує те, що сума відшкодування не доведена належними та допустимими доказами.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало до суду відзив на апеляційну скаргу (Вх №01-04/6544/23), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

27 вересня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспорту № 355/19-т/мк від 27.09.2019 «ALL Risks», згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 (а.с. 6-10).

Згідно з Довідкою Управління патрульної поліції у Львівській області № 060275 13.09.2020 о 17:01 год. у м. Львів по вул. Стрийська, 88 сталась дорожньо-транспортна пригода: наїзд на інші види перешкод транспортним засобом марки «ВМW 328XI» номерний знак: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина, передня права частина. Перевірка на стан не проводилася через відсутність у такого ознак сп`яніння (а.с. 18).

У Схемі місця ДТП встановлено: вид пригоди - наїзд на перешкоду (осідання люка та асфальту глибиною 7 см.), перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДПТ - передній бампер, права передня шина з диском, права передня стійка, права передня піввісь з пильником, наявні недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП: осідання люку та асфальту глибиною 7 см. (а.с. 19, 20).

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 13-14).

Згідно з рахунком ФОП Назаренка О. В. № 87 від 05.11.2020 (а.с. 25) та рахунком-фактурою ТзОВ «Арія Моторс» № ВМW-009931 від 23.02.2021 (а.с. 26) загальна вартість ремонту автомобіля марки «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 становить 167286,78 грн, з яких 11761,13 грн ПДВ.

На підставі рахунку № 87 від 05.11.2020 позивачем складено страховий акт № 006.02396320-1 від 26.11.2020 (а.с. 21) та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 23), яка склала 40920,00 грн.

На підставі рахунку-фактури № ВМW-009931 від 23.02.2021 позивачем складено страховий акт № 006.02396320-2 (а.с. 22) від 30.03.2021 та розрахунок суми страхового (а.с. 24), яка склала 70566,78 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 65043675 від 01.12.2020 позивачем на рахунок ФОП Назаренка О. В. сплачено 40920,00 грн страхової виплати Курилича А. Я. (а. с. 28).

Згідно з платіжним дорученням № 17426115 від 01.04.2021 позивачем на рахунок ТзОВ «Арія Моторс» сплачено 70566,78 грн страхової виплати Курилича А. Я. (а.с. 27).

У листі № 35-вих-12875 від 22.02.2021 відповідач повідомив позивачу, що балансоутримувачем ділянки дороги, на якій сталось ДТП є Франківська районна адміністрація Львівської міської ради.

16 квітня 2021 року позивачем сформовано претензію № /р, у якій викладено прохання відповідача перерахувати 111486,78 грн шкоди, понесеної ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» внаслідок сплати страхового відшкодування ОСОБА_1 .

До матеріалів справи відповідачем долучено листи № 4-35-33441 від 15.11.2022, № 4-35-35188 від 25.11.2022, № 4-35-38776 від 20.12.2022, адресовані ЛМКП «Львівводоканал», у яких адресант просить надати інформацію про вартість ремонту оглядового колодязя по проїжджій частині на вул. Стрийська 86-88 (а.с. 186, 187, 188). Також, відповідачем надано лист ЛМКП «Львівводоканал», до якого долучено розрахунок вартості робіт по заміні зазначеного оглядового колодязя (а.с. 194-195).

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2023 у справі № 465/7577/20 адміністративну справу з розгляду адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 , який будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, 13.09.2020 о 17 год. 00 хв. по вулиці Стрийська, 88 у місті Львові не вжив заходів щодо ліквідації осідання люку оглядового колодязя шириною 1.2 м., довжиною 1.2 м., глибиною 7 см., не встановив належне огородження та дорожні знаки, чим порушив ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною дорожньо - транспортної пригоди за участю транспортного засобу BMW 328 ХІ, що призвело до матеріальних збитків, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП. - закрито у зв`язку з пропуском строку накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою.

Судом встановлено, що згідно з Довідкою Управління патрульної поліції у Львівській області № 060275 13.09.2020 о 17:01 год. у м. Львів по вул. Стрийська, 88 сталась дорожньо-транспортна пригода: наїзд на інші види перешкод транспортним засобом марки «ВМW 328XI» номерний знак: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина, передня права частина. Перевірка на стан не проводилася через відсутність у такого ознак сп`яніння.

Пунктом 3 розділу І інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до вказаної інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні дані в якому стані перебував водій на момент вчинення ДТП (стан алкогольного/наркотичного сп?яніння) не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в Довідці Управління патрульної поліції у Львівській області № 060275 зазначено про те, що відсутні ознаки сп`яніння, тому перевірка не проводилась.

Згідно з договором страхування наземного транспорту № 355/19-т/мк від 27.09.2019 «ALL Risks» на підставі заяви ОСОБА_1 (страхувальника) від 15.09.2020 про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу і страхових актів № 006.02396320-1 від 26.11.2020, № 006.02396320-2 від 30.03.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (страховик) здійснило страхову виплату на загальну суму 111'486,78 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 65043675 від 01.12.2020 та № 17426115 від 01.04.2021.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування. в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Настання страхового випадку у даній ситуації спричинене наїздом застрахованого транспортного засобу на кришку люка оглядового колодязя, розташованого на автомобільній дорозі у м. Львів по вул. Стрийська, 88 та який був занижений відносно рівня проїжджої частини на 7 см. Даний факт жодною зі сторін не заперечується.

У листі № 35-вих-12875 від 22.02.2021 відповідач повідомив позивачу, що балансоутримувачем ділянки дороги, на якій сталось ДТП є Франківська районна адміністрація Львівської міської ради.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У ч. 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану». Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Власники дорожніх об?єктів або уповноважені ними органи. експлуатаційні організації зобов?язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об?єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо- транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць. залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов?язки і права власників дорожніх об?єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-екоплуатаційних організацій» Єдиних правил).

Статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено: органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Якщо балансоутримувач дороги який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, допустив бездіяльність, це є підставою для покладення саме на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18 та у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18.

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП сталась у м. Львові по вул. Стрийська, 88, що територіально входить до Франківського району міста Львова.

Відтак колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що оскільки саме на балансоутримувача дороги, який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, покладено обов`язок з відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідальною в даному випадку особою є саме Франківська районна адміністрація Львівської міської ради.

Враховуючи наведене, суд критично оцінює посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з наданої відповіді на запит від 22.11.2022 Nє4-2411-11127, ЛМКП «Львівводоканал» повідомило, що саме даним комунальним підприємством виконувалися роботи по заміні зношеного люка на каналізаційному колодязі по вул. Стрийській, 86-88.

Разом з тим, у Правилах технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71, зазначено, що підземні споруди - це теплові камери, прохідні та напівпрохідні канали, колектори і колодязі.

Таким чином, колодязь теплової мережі є підземною спорудою та, відповідно, не є частиною дороги (дорожнього покриття), тоді як люк оглядового колодязя є елементом дорожнього покриття, оскільки не задіюється в експлуатації теплових мереж, а забезпечує доступ до теплової камери в разі необхідності.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: - протиправної поведінки; - шкоди; - причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; - вини. Наявність зазначених елементів свідчить про існування складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, суд зазначає, що на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що з огляду на наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення вимоги позивача є обгрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що сума відшкодування не доведена належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з рахунком ФОП Назаренка О. В. № 87 від 05.11.2020 (а.с. 25) та рахунком-фактурою ТзОВ «Арія Моторс» № ВМW-009931 від 23.02.2021 (а.с. 26) загальна вартість ремонту автомобіля марки «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 становить 167286,78 грн, з яких 11761,13 грн ПДВ.

На підставі рахунку № 87 від 05.11.2020 позивачем складено страховий акт № 006.02396320-1 від 26.11.2020 (а.с. 21) та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 23), яка склала 40920,00 грн. На підставі рахунку-фактури № ВМW-009931 від 23.02.2021 позивачем складено страховий акт № 006.02396320-2 (а.с. 22) від 30.03.2021 та розрахунок суми страхового (а.с. 24), яка склала 70566,78 грн.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля «BMW 328» д.н. НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2016, з огляду на що, враховуючи дату ДТП (13.09.2020), суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для визначення величини коефіцієнта фізичного зносу такого автомобіля.

Відтак, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження суми відшкодування.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2023 у справі №914/2780/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг слід залишити за скаржниками.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 35-вих-107143 від 31.08.2023 (вх. № 01-05/2914/23 від 14.09.2023) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2023 у справі № 914/2780/22 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя Г.Г. Якімець