РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2023Справа № 910/13202/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд»

про стягнення 20373776,32 грн

за участі представників:

від позивача - Пономаренко В.М. (уповноважений представник);

від відповідача - Руденко А.О. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» про стягнення 20373776,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №А284ДНГК-УЕБ/23-Н купівлі-продажу нафти від 28.07.2022 в частині повного та своєчасного здійснення попередньої оплати за товар, внаслідок чого позивачем відповідно до п.6.1. Договору нараховано відповідачу пеню у розмірі 20373776,32 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що спірний Договір було підписано з боку позивача шляхом проставлення факсиміле, а тому Договір є таким, що неукладений. Також відповідач вказав, що здійснений ним гарантійний платіж у розмірі 4041537,15 грн є частковою оплатою вартості нафти, а тому залишковий розмір попередньої оплати за Договором становить 76789205,85 грн. Крім того, відповідач зазначив, що вказану суму гарантійного платежу було зараховано позивачем в якості штрафу, а тому вимога про стягнення пені не підлягає задоволення або підлягає зменшенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2022 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі - Продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична Біржа» (далі - Біржа) укладено Договір №А284ДНГК-УЕБ/23-Н купівлі-продажу нафти (далі - Договір) відповідно до умов якого Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах цього Договору, а Продавець зобов`язується передати Покупцю нафту відповідно до графіка поставки, вказаного в Додатку 1 до цього Договору, загальною кількістю 4900 тон. (п.1.1. Договору)

Відповідно до п.2.1. Договору вартість нафти по даному Договору становить 75542750,47 грн, крім того ПДВ 5287992,53 грн. Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ становить 80830743 грн.

Згідно з п.3.2. Договору відвантаження і передача нафти здійснюється після отримання Продавцем оплати згідно з п.5.2. Договору, про що складаються відповідні акти приймання-передачі.

Продавець має право не поставляти нафту в разі відсутності передоплати за нафту згідно з п.5.2. цього Договору та невиконанні вимог пп.4.2.2. або 4.2.3. цього Договору.

Відповідно до п.4.2.1. Договору Покупець зобов`язаний сплатити на рахунок Продавця, вказаний в розділі 10 цього Договору, вартість нафти відповідно до п.5.2. цього Договору.

Згідно з п.5.1. Договору Покупець проводить оплату нафти по цьому Договору шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця, вказаний в розділі 10 цього Договору.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що Покупець здійснює попередню оплату за нафту відповідно до п.5.1. цього Договору за таким графіком:

- Термін відвантаження нафти - 1 декада серпня 2022 року; дата оплати нафти - протягом першого банківського дня першої декади місяця; вартість нафти, яка підлягає оплаті - 0 грн;

- Термін відвантаження нафти - 2 декада серпня 2022 року; дата оплати нафти - протягом трьох діб до початку декади; вартість нафти, яка підлягає оплаті - 0 грн;

- Термін відвантаження нафти - 3 декада серпня 2022 року; дата оплати нафти - протягом трьох діб до початку декади; вартість нафти, яка підлягає оплаті - 80830743 грн.

Остання сума перераховується з врахуванням сплаченого Біржею гарантійного внеску в сумі 4041537,15 грн.

Відповідно до п.5.3. Договору Біржа перераховує Продавцю гарантійний внесок, який вона отримала від Покупця для участі в аукціоні, відповідно до п.4.3.1. цього Договору.

Договір вступає в дію з дати його підписання Сторонами та реєстрації Біржею і діє до 30.09.2022 з можливою пролонгацією в окремих випадках за згодою сторін при умові укладення додаткової угоди, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх закінчення. (п.9.1. Договору)

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична Біржа» було перераховано суму гарантійного платежу у розмірі 4041537,15 грн від ТОВ «Бізнес Тренд», що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкціє № від 29.07.2022.

Так, враховуючи п.5.2. Договору відповідач був зобов`язаний здійснити попередню оплату за нафту до 20.08.2022 (включно) у розмірі 80830743 грн з врахуванням сплаченого ТОВ «Українська енергетична Біржа» гарантійного внеску у розмірі 4041537,15 грн.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення попередньої оплати за Договором є таким, що настав.

В той же час, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми попередньої плати за нафту у визначеному розмірі та строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листами №01/01-02/01/2094 від 01.05.2023 та №01/01-02/01/2095 від 01.05.2023 у яких вимагав сплатити нараховану за порушення умов Договору пеню, а також повідомив про зарахування гарантійного внеску ТОВ «Бізнес Тренд» у суму 4041537,15 грн в якості штрафу за порушення умов Договору та про припинення дії Договору з 05.05.2023, але не раніше сплати пені, проте вказані листи були залишені відповідачем без задоволення.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п.6.1. Договору у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати Покупцем на рахунок продавця суми згідно з п.5.2. цього Договору, Покупець повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплачених обсягів нафти за кожен день прострочки оплати, що не звільняє останнього від виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 21.08.2022 по 21.02.2023, судом встановлено, що позивачем визначено період такого розрахунку без врахування ч.6 ст.232 ГК України.

Так, кінцем розрахункового періоду нарахування пені є 20.02.2023.

Разом з тим, частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 20373776,32 грн.

Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього пені, оскільки за порушення умов Договору позивачем було зараховано гарантій внесок у розмірі 4041537,15 грн в якості штрафу, судом відхиляються, з огляду на таке.

Пунктом 6.5. Договору сторони визначили, що якщо Покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок Продавця в терміни, визначені в п.5.2. цього Договору, гарантійний внесок Покупця (отриманий Продавцем відповідно до п.4.3.1. цього Договору у сумі, зазначеній у п.5.2. цього Договору) як штраф (компенсація) не неналежне виконання ним своїх зобов`язань залишається у Продавця. Зарахування Продавцем зазначених коштів як штрафу не звільняє Покупця від відповідальності за виконання цього Договору згідно з умовами Договору і законодавством.

Так, оскільки, п.6.5. Договору сторони передбачили, що зарахування позивачем гарантійного внеску як штрафу не звільняє відповідача від відповідальності за виконання цього Договору згідно з умовами Договору і законодавством, враховуючи встановлений факт порушення відповідачем умов спірного Договору наявні підстави для застосування п.6.1. Договору.

Крім того, оскільки відповідач не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок позивача в термін, визначений п.5.2. Договору, а гарантійний внесок у розмірі 4041537,15 грн було зараховано в якості штрафу, то в даному випадку пеня нараховується на суму неоплачених обсягів нафти згідно п.5.2. Договору - 80830743 грн.

Щодо твердження відповідача про наявність підстав для зменшення розміру пені, суд зазначає наступе.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач не надав суду достатніх доказів та не навів обставин, які могли б свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені). Також відповідач не надавав доказів, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Крім того, суд звертає уваги на те, що відповідачем взагалі не було виконано умов спірного Договору в частині здійснення попередньої оплати, навіть після спливу визначеного п.5.2. Договору строку.

Враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивних підстав для зменшення розміру пені заявленої позивачем до стягнення з відповідача за порушення строків здійснення попередньої оплати за нафту.

Доводи відповідача про те, що спірний Договір було підписано з боку позивача шляхом проставлення факсиміле, а тому Договір є таким, що неукладений, судом сприймаються критично, оскільки доказів того, що Договір №А284ДНГК-УЕБ/23-Н від 28.07.2022 не містить особистого підпису ПАТ «Укрнафта», а містить факсимільний відбиток печатки та підпису позивача матеріали справи не містять.

Пунктом 9.11. Договору сторони передбачили, що відповідно до п.3 ст.207 Цивільного кодексу України Сторони домовилися, що Договір, а також пов?язані з ним додаткові угоди, додатки, акти, рахунки, накладні, повідомлення, вимоги, претензії, листи та інші документи можуть бути підписані за допомогою факсимільного відтворення підпису.

Суд звертає увагу на те, що вказаний Договір також підписано зі сторони самого відповідача та з проставленням його печатки, що не заперечується відповідачем у справі.

Доказів звернення відповідача або ТОВ «Українська енергетична Біржа» до суду про визнання даного Договору недійсним матеріали справи не містять.

Також, суд враховує, що спірний Договір укладено за результатами проведення торгів на аукціоні №284ДНГК-УЕБ від 28.07.2022 та для виконання якого Біржею було здійснено перерахунок отриманого від відповідача гарантійного внеску із відповідним призначенням платежу.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, буд. 1-А, оф. 1; ідентифікаційний код 39726825) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний номер 00135390) пеню у розмірі 20373776 (двадцять мільйонів триста сімдесят три тисячі сімсот сімдесят шість) грн 32 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 305606 (триста п`ять тисяч шістсот шість) грн 65 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 30.11.2023.

Суддя Я.В. Маринченко