ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 Справа № 917/1393/23

за позовною заявою Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 (вул. Кагамлика,84, м. Полтава, 36008, Код , E-mail: )

до Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» (вул. Центральна, 13, с Супрунівка Полтавського району Полтавської області, 38714, Код )

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Полтавська міська рада (вул.Соборності, 36, м.Полтава, 36000, , )

про стягнення 322 197,44 грн.,

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

Полтавське комунальне автотранспортне підприємство 1628 звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» про стягнення заборгованості в розмірі 322 197,44 грн. за Договором № 154/4 на послуги по забезпеченню санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» від 04.01.2022 року.

Ухвалою від 03.08.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 07.09.23.

Ухвалою від 07.09.2023р. суд постановив залучити до участі у справі №917/1393/23 Полтавську міську раду як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору; сторонам направити завчасно на адресу третьої особи документи, які надані та/чи будуть надавати суду і відсутні у третьої особи (докази направлення надати суду); відкласти підготовче засідання на 17.10.23; запропонувати третій особі надати з урахуванням отриманих від сторін документів, документально підтверджені письмові пояснення, завчасно направивши їх копії позивачу та відповідачу.

13.09.23 від позивача надійшли докази направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви та доданих документів.

10.10.23 від позивача надійшли письмові пояснення.

16.10.23 від представника позивача надійшла заява про вступ у справу як представника та надання доступу до електронної справи.

Ухвалою від 17.10.2023р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 02.11.23, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

У підготовчому засіданні, 02.11.2023р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 02.11.2023р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1393/23, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 23.11.2023.

15.11.23 від позивача надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів, згідно якого він просить:

1. Визнати поважними причини неподання до суду доказів разом з поданням позову та під час підготовчого судового провадження.

2. Приєднати до матеріалів господарської справи № 917/1393/23 наступні письмові докази: належним чином завірена копія службової записки економіста з платежів та розрахунків Марини Паршук від 14.11.2023 року, належним чином завірена копія Акту звірки взаємних розрахунків між Полтавським КАТП-1628 та КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» за період: 01.01.2021 - 22.03.2023 за Договором № Р/154/4 від 04.01.2022 на суму в розмірі 322 197,44 грн.

У судовому засіданні 23.11.2023 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, за якою задоволено клопотання позивача про долучення доказів.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

Присутній в судовому засіданні представник позивача пред`явлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала усні пояснення по суті позову.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи надав усні пояснення по суті позову.

Представники учасників справи у судове засідання 23.11.2023 не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 121 ГПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, 23.11.23 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

04.01.2022 року між Полтавським комунальним автотранспортним підприємством 1628 (Виконавець) та Комунальним підприємством «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» (Замовник) укладений Договір № 154/4 на послуги по забезпеченню санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» (далі за текстом - Договір).

Згідно з умовами п.1.1. Договору Замовник передає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надання послуг по забезпеченню санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки».

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. Договору за домовленістю сторін Замовник здійснює оплату Виконавцю за послуги з вивезення та захоронення відходів комунальних змішаних по погодженому тарифу згідно з «Кошторисом вартості послуг Полтавського КАТП-1628 по забезпеченню санітарного стану Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» на 2022 рік», який є невід`ємною частиною договору: робота сміттєвоза АТ-2122 з боковим завантаженням на шасі МАЗ-4337 N2 - 598,88 грн/маш.годину (з урахуванням ПДВ). Загальна сума договору становить 49 999,00 грн. з ПДВ.

Оплата за надані послуги здійснюється Замовником помісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця по рахунку, виставленому Виконавцем на підставі акту приймання виконаних робіт.

Пунктом 3.4. Договору Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати вартість спожитих послуг з вивезення відходів.

Згідно з п. 4.8. Договору Замовник несе відповідальність за: несвоєчасне внесення плати за послуги; невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом.

Згідно з умовами пункту 6.1. Договору термін дії цього договору встановлюється з 01 січня 2022 року до 30 квітня 2022 року, а в разі невиконання 1-єю із Сторін умов договору - до повного виконання договірних зобов'язань.

В порядку п. 8.4. Договору усі суперечки по цьому договору вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

В обгрунтування позову позивач вказує на такі обставини:

- за замовленням КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» на виконання наведених умов Договору № 154/4 від 04.01.2022 року за період з січня по квітень 2022 року Виконавець фактично передав, а Замовник прийняв послуги, вартість яких з ПДВ складає: 322 197,44 грн.

- факт замовлення Боржником та надання Полтавським КАТП-1628 обумовлених Договором та фактично замовлених послуг за вказаний період також підтверджується підписаними та скріпленими печаткою з боку КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» нарядами-завданнями, а також подорожніми листами вантажного автомобіля за період з січня по квітень 2022 року, з яких вбачається за кожен день: хто замовив послуги, в чиє розпорядження виїхав вантажний автомобіль та якої марки, за яким маршрутом та графіком, скільки годин відпрацьовано, кількість поїздок з вантажем та який проїхав кілометраж;

- хоча пунктом 2.2. Договору й вказана загальна сума договору 49 999,00 грн. з ПДВ, але фактично Відповідач на підставі ним же підписаних наведених нарядів-завдань (містять найменування послуги, час, протягом якого послуга надавалася, вказівку на відповідний кілометраж) замовив послуги на значно більшу суму, які по факту Позивачем були надані, однак не оплачені з боку Відповідача.

Тому по суті на підставі нарядів-завдань, скріплених підписом та печаткою відповідальної особи КП «УК ОЖФ с. Супрунівки», Замовником було замовлено та погоджено надання Виконавцем послуг на суму, яка виходить за межі загальної суми Договору. При цьому Позивачем було фактично надано послуги на більшу суму від загальної, від яких Відповідач, до речі, не відмовився та не оскаржив їх обсяг, якість та вартість, про що свідчить відсутність відповідного акту-претензії в порядку п. 5.3. Договору.

- Полтавське КАТП-1628 направило на дійсну юридичну адресу КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» Претензію за вих. № 12/ПР від 22.03.2023 року з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 322 197,44 грн., направивши Акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 22.03.2023 року за Договором № Р/154/4 від 04.01.2022 року. Відповідач отримав цю Претензію 31.03.2023 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошта», проте протягом 7-денного строку суму заборгованості за вказаним Договором не погасив та Акт звірки не підписав;

- Полтавське КАТП-1628 листом за вих. № 0597 від 05.05.2023 року повторно направило на дійсну юридичну адресу КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» підписані з боку нашого підприємства та скріплені печаткою Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) разом з виставленими Рахунками на оплату за період з січня по квітень 2022 року в порядку п. 2.3. Договору № 154/4 від 04.01.2022 року, які Боржник отримав на свою адресу 11.05.2023 року, що вбачається з витягу з офіційного сайту «Укрпошта», проте, знову ж таки, відповіді не надав та оплати не здійснив.

За даними позивача, станом на момент подання позовної заяви всупереч умов укладеного Договору з боку Відповідача залишаються неоплаченими фактично виставлені (направлені) рахунки та не повернуті Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) в загальному розмірі 322 197,44 грн.

Обставини щодо стягнення з відповідача вказаної заборгованості за Договором № 154/4 від 04.01.2022 року в примусовому порядку стали підставою для звернення Полтавського КАТП-1628 до суду із даним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав.

При цьому, присутній в підготовчому засіданні 07.09.23 представник відповідача не заперечив факт надання його підприємству послуг за нарядами-завданнями, а також подорожніми листами вантажного автомобіля за період з січня по квітень 2022 року .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Аналіз укладеного сторонами правочину дає підстави зробити висновок про те, що відповідна угода за своєю правовою природою та істотними умовами є договором про надання послуг, регулювання якого здійснюється, зокрема, главою 63 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до приписів статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що за замовленням КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» на виконання наведених умов Договору № 154/4 від 04.01.2022 року за період з січня по квітень 2022 року Виконавець фактично передав, а Замовник прийняв послуги, вартість яких з ПДВ складає: 322 197,44 грн.

Надаючи оцінку доказам, які позивач надає на підтвердження їх обсягу та вартості, суд вважає, що такі підтверджують обставини прийняття відповідачем послуг, вартість яких він не сплатив.

Так, суд вважає обгрунтованим посилання позивача на те, що факт замовлення Боржником та надання Полтавським КАТП-1628 обумовлених Договором та фактично замовлених послуг за вказаний період також підтверджується підписаними та скріпленими печаткою з боку КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» нарядами-завданнями, а також подорожніми листами вантажного автомобіля за період з січня по квітень 2022 року, з яких вбачається за кожен день: хто замовив послуги, в чиє розпорядження виїхав вантажний автомобіль та якої марки, за яким маршрутом та графіком, скільки годин відпрацьовано, кількість поїздок з вантажем та який проїхав кілометраж.

Щодо непідписання з боку відповідача Актів здачі-приймання робіт, господарський суд зазначає, що відповідач при розгляді справи не спростовував, що отримав від позивача послуги у обсягах, що зазначені останнім у Актах, підтверджені підписаними та скріпленими печаткою з боку КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» нарядами-завданнями, а також подорожніми листами вантажного автомобіля за період з січня по квітень 2022 року. При цьому, суд враховує, що обгунтуваних заперечень щодо підписання вказаних Актів здачі-приймання робіт відповідач позивачу не надавав.

Щодо вартості вартості наданих позивачем відповідачем послуг, суд зазначає таке.

У позові позивач наводить розрахунок, заявленої до стягнення заборгованості, де визначено ціна (тариф) д ПДВ 598,88 грн.

З матеріалів справи вбачається, що обрахування вказаної вартості послуг сміттєвоза по забезпеченню санітарного стану об`єктів КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» визначене у відповідному кошторисі, що є додатком до Договору про надання послуг.

Так, Додатком до Договору № 154/4 на послуги по забезпеченню санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» від 10.01.2022 року є «Кошторис вартості послуг Полтавського КАТП-1628 по забезпеченню санітарного стану Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» на 2021 рік», за яким Сторони між собою погодили, що вартість 1 (однієї) машиногодини сміттєвоза в роботі на період дії договору складає 598,88 грн. (з урахуванням ПДВ).

З метою уникнення спірних питань щодо вартості послуги по забезпеченню санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» (в даному випадку згідно Договору № 154/4 від 04.01.2022 року) позивач надав суду пояснення, в яких повідомив, що:

- Свого часу рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.08.2021 року № 323 Полтавське КАТП-1628 було визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території міста Полтава.

- В подальшому 27.01.2022 року на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 11 Полтавське КАТП-1628 визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території Абазівського, Бричківського, Валківського, Гожулівського, Ковалівського, Пальчиківського, Сем`янівського, Супрунівського, Тахтаулівського, Чорноглазівського старостинських округів Полтавської міської територіальної громади.

- Однак тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами, що надаються Полтавським комунальним автотранспортним підприємством 1628 на території старостинських округів Полтавської міської територіальної громади, були встановлені пізніше на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.03.2022 року № 42.

- А на підставі наказу Полтавського КАТП-1628 від 01.04.2022 року № 36, починаючи з 01 травня 2022 року розпочато обслуговування та введено в дію зазначені тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами на території старостинських округів Полтавської міської ради.

- Враховуючи, що на момент укладення Договору № 154/4 від 04.01.2022 року Полтавське КАТП-1628 ще не було визначене виконавцем послуг за межами міста Полтави на території старостинських округів Полтавської міської ради та відповідно ще не були затверджені та не діяли відповідні тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами, тому виникла необхідність укладення вказаного Договору про надання послуг та відповідно необхідність обрахунку вартості цих послуг, у зв`язку з чим, 04.01.2022 року головним економістом Полтавського КАТП-1628 був розроблений відповідний кошторис вартості послуг, що є невід`ємною частиною Договору.

В даному випадку зазначеним кошторисом обрахована вартість послуг сміттєвоза, що включає в себе розрахунок економічно обґрунтованих витрат по санітарній очистці об`єктів замовника, а саме: витрати на автомобільне паливо; витрати на мастильні матеріали; витрати на заробітну плату; витрати на відрахування у соціальні фонди; планові витрати на поточний ремонт транспорту; розрахунок амортвідрахувань на відновлення основних засобів; розрахунок загально-виробничих витрат; розрахунок адміністративних витрат.

Тобто за наведеним кошторисом вартості послуг Сторони домовились та своїми підписами, скріпленими печатками, узгодили між собою вартість послуг сміттєвоза з метою забезпечення санітарного стану об`єктів Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки».

Враховуючи, що згідно з вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Суд враховує надані позивачем пояснення в підтвердження правомірності застосування ним вартості послуг та вважає їх обгрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що вартість послуг сміттєвоза по забезпеченню санітарного стану об`єктів КП «УК ОЖФ с. Супрунівки», яка визначена у відповідному кошторисі, що є додатком до Договору про надання послуг, погоджена відповідачем (підтверджується підписом представника відповідача та печаткою його підприємства).

Водночас, суд зауважує, що відповідач при розгляді справи не повідомляв про наявність інших даних, аніж тих, які застосовує позивач, для розрахунку вартості послуг сміттєвоза по забезпеченню санітарного стану об`єктів КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» визначене. Так само в матеріалах справи відсутності докази, які б свідчили про безоплатність наданих позивачем послуг.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що між сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 22.03.2023 за Договором № Р/154/4 від 04.01.2022 на суму в розмірі 322 197,44 грн., який підписаний з боку директора Босого І.С. та головного бухгалтера Косточки І.М.

Господарський суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання акту звірки, головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Суд зазначає, що акт звірки взаємних розрахунків між сторонами містять підпис головного бухгалтера відповідача. На переконання суду, підписання такого акту, як і відсутність зауважень до нього свідчить про підтвердження заборгованості.

При вирішенні даного спору суд також враховує правову позицію щодо застосування норм права, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2023 у справі №914/2355/21.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18.

Враховуючи наведене, розглянувши матеріали та перевіривши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до ст.86 ГПК України, суд дійшов висновку, що обставини отримання відповідачем послуг вартістю 322 197,44 грн. є доведеними, тобто позивач виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 2 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавстває

Матерілами справи підтверджено, що Полтавське КАТП-1628 листом за вих. № 0597 від 05.05.2023 року направило на дійсну юридичну адресу КП «УК ОЖФ с. Супрунівки» підписані з боку підприємства позивача та скріплені його печаткою Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) разом з виставленими Рахунками на оплату за період з січня по квітень 2022 року в порядку п. 2.3. Договору № 154/4 від 04.01.2022 року, які Боржник отримав на свою адресу 11.05.2023 року, що вбачається з витягу з офіційного сайту «Укрпошта».

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості.

Документів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б сплату відповідачем заборгованості, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с Супрунівки» (вул. Центральна, 13, с Супрунівка Полтавського району Полтавської області, 38714, Код ) на користь Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 (вул. Кагамлика,84, м. Полтава, 36008, Код , E-mail: ) 322 197,44 грн. боргу, витрати по сплаті судового збору в сумі 4832,96 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.11.23 р.

Суддя Киричук О.А.