УХВАЛА

04 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/5119/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І. М., Булгакової І. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», скаржник)

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023

у справі №904/5119/20

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

про стягнення боргу 2 044 838 465, 98 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» 22.11.2023, через «Електронний суд», звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/5119/20 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі №904/5119/20, та поновити ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» процесуальний строк для подачі зустрічного позову у справі №904/5119/20, а справу передати на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 22.11.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №904/5119/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т. М. - головуюча, Бенедисюк І. М., Булгакова І. В.

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» 23.11.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Верховного Суду й через апеляційний господарський суд з касаційною скаргою, яка зареєстрована Верховним Судом 28.11.2023 як додаткові документи, яка за своїм змістом та вимогами є подібною з раніше поданою касаційною скаргою.

Водночас хоча касаційну скаргу подано до Верховного Суду через апеляційний господарський суд, що є порушенням порядку подання касаційної скарги за приписами статті 289 ГПК України (касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції), втім враховуючи, що раніше подану касаційну скаргу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» подано з дотриманням порядку її подання до касаційного суду, через «Електронний суд», Суд вважає, що задля уникнення надмірного формалізму, за можливе їх розглянути як одну, які за своїм змістом та вимогами є подібними.

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у контексті оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі №904/5119/20 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про поновлення строку на прийняття зустрічної позовної заяви; повернути ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зустрічну позовну заяву №497007.2-Ск-4469-0723 від 31.07.2023 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним пункту 4.1 договору купівлі-продажу природного газу №18-504-Н від 05.11.2018, укладеного між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/5119/20, зокрема апеляційну скаргу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі №904/5119/20 залишено без змін.

Оскаржувані судові рішення мотивовані тим, що, оскільки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» подано зустрічний позов по справі після спливу встановленого строку для подання відзиву, зустрічна позовна заява повертається заявнику на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові рішення є такими, що прийняті з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 11, 75, 180 та 236 ГПК України. При цьому скаржник зазначає, що строк на подання зустрічного позову він пропустив з поважних причин, проте суд в порушення статті 75 ГПК України безпідставно не врахував обставини його пропуску, приймаючи рішення про відмову у відновленні пропущеного процесуального строку для подання зустрічного позову, зазначивши при цьому, що строк для подання відзиву на позовну заяву, яким обмежується строк подання зустрічного позову, належить до строків, що встановлюються судом. Тому, за вказаних обставин такий строк не може бути ані поновлений, ані продовжений судом у порядку частин першої, другої статті 119 ГПК України.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Приписами пункту 3 частини другої статті 46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

За приписами частини шостої цієї ж статті зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Частиною восьмою статті 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 118 ГПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином у разі подання зустрічного позову поза межами строку встановленого судом для подання відзиву, суд повертає заяву заявнику.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заборгованості, у сумі 2 044 838 465,98 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Цією ж ухвалою сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, зокрема, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Зазначену ухвалу суду отримано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» 25.09.2020, про що ним зазначено у відзиві, поданому до суду 09.10.2020, в межах визначеного судом процесуального строку.

Відповідач мав право подати відзив на позовну заяву у строк до 12.10.2020, включно, то процесуальний строк на подання зустрічного позову в силу приписів частини першої статті 180, частини восьмої статті 165 ГПК України, сплив 12.10.2020, включно.

При цьому ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 було продовжено строк підготовчого провадження до 20.12.2020 включно. Відкладено підготовче засідання до 17.11.2020 та запропоновано учасникам справи використати процесуальні права щодо подання заяв по суті справи у повному обсязі.

Отже, судом встановлювався ще один строк - до 17.11.2020, для підготування та надання до суду додаткових пояснень, заяв, заперечень або документів стосовно розгляду цієї справи.

Проте, і у цьому випадку відповідач не скористався наданим йому правом подання клопотання щодо продовження строку на підготовку та надання додаткових пояснень, заяв, заперечень або документів стосовно розгляду цієї справи.

Відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою лише 01.08.2023, тобто, із значним порушенням визначеного процесуальним законом процесуального строку (два роки і дев`ять місяців).

За наведених обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що зустрічний позов у даній справі поданий з порушенням вимог статті 180 ГПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

При цьому в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку заявник вказує на надходження матеріалів справи разом із результатами експертизи, відповідно до яких не вдалося визначити окремо суму та обсяг поставленого природного газу, визначеного за вузлами комерційного обліку та нормами споживання, лише в травні 2023 року.

Суди, у свою чергу, відзначили, що наведені ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» обставини на обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду із зустрічною позовною заявою у цій справі та/або неможливості її подання раніше зазначеної дати, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення товариства та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії щодо пред`явлення зустрічного позову у встановлений законом строк.

Згідно із пунктом 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 114 ГПК України з метою виконання завдань господарського процесу та завдань підготовчого провадження, суд встановлює розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Приписами статті 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може продовжити строк понад встановлений ГПК України (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16).

Враховуючи викладене та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи щодо подання зустрічної позовної заяви з порушенням строків, встановлених частиною першою статті 180 ГПК України, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли вірного висновку про повернення заявнику зустрічної позовної заяви.

Близька за змістом правова позиція щодо застосування статті 180 ГПК України є сталою та послідовною, висловленою Верховним Судом неодноразово, про що свідчить судова практика, викладена, зокрема в ухвалах Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 910/19141/20, від 27.08.2021 у справі № 904/1345/20, від 21.09.2021 у справі № 908/3285/20 та від 16.09.2021 у справі № 904/92/20.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, зокрема, що суд вказав, що строк для подання відзиву на позовну заяву, яким обмежується строк подання зустрічного позову, належить до строків, що встановлюються судом, не свідчить про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права (частини шостої статті 180 ГПК України), за обставин даної конкретної справи (в тому числі з огляду, що скаржник подав зустрічну позовну заяву з пропуском строку встановленого для подання відзиву).

З огляду на зазначене правильне застосування судами попередніх інстанцій норм ГПК України під час ухвалення оскаржуваних судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/5119/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушення права на захист, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як (самостійного) на загальних підставах.

Керуючись статтями 174, 234, 235, частиною другою статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/5119/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова