СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Харків Справа № 905/312/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Терещенко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (вх.№2111Д/1-43) на рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2023 (суддя О.М.Сковородіна, повний текст рішення складено 15.09.2023) у справі №905/312/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Старинського Олега Олександровича, м. Суми;

до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Донецька область, м. Покровськ;

про стягнення 33 382,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Старинський Олег Олександрович звернувся з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про стягнення 33382,89 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №18/22 від 20.12.2022 щодо оплати вартості товару.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі №905/312/23 в частині стягнення основної заборгованості в сумі 33 000,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 231,00 грн. - задовольнити; 3% річних в сумі 151,89 грн. задоволено. Стягнуто з Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на користь Фізичної особи-підприємця Старинського Олега Олександровича 3% річних в сумі 151,89 грн., інфляційні втрати в сумі 231,00 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 30,78 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці з рішенням господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 в частині задоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 231,00 грн., 3% річних в сумі 151,89 грн., та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Міжрегіональне управління в межах компетенції вчинило усі залежні від нього дії для оплати товару, своєчасно надавши відповідне платіжне доручення для перерахування коштів з рахунку, відкритого в органах Казначейства, проте така оплата не була проведена з вини третьої сторони - Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, що у відповідності до умов Договору, по-перше, дає Міжрегіональному управлінню право на відстрочку платежу (пункт 4.2. Договору), а по-друге, звільняє Міжрегіональне управління від відповідальності за недотримання передбачених цим Договором строків здійснення розрахунків (пункт 7.4. Договору).

11.10.2023 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №905/312/23 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2023 у справі №905/312/23 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці залишено без руху. Встановлено Східному міжрегіональному управлінню Державної служби України з питань праці десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду надати суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

20.10.2023 від Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 13.10.2023. Апелянт просить суд визнати поважними та обґрунтованими причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23. (вх.№12761).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2023 у справі №905/312/23 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23. Витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи №905/312/23.

Ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги Східного міжрегіонального управління Державної служби України на рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

30.10.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/312/23.

Позивач в межах встановленого йому строку не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2022 між ФОП Старинським Олегом Олександровичем (далі постачальник або позивач) та Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці (далі замовник або відповідач) було укладено договір поставки товару № 18/22 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товар, а замовник приймає та сплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру та загальна вартість якого визначена сторонами у специфікації (додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.1. визначено, що ціна цього договору становить 33 000,00 грн. без ПДВ згідно з специфікацією.

За пунктом 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом перерахування замовником коштів на реєстраційний рахунок постачальника протягом двадцяти банківських днів після отримання товарів на підставі видаткових накладних та рахунків.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів за адресою замовника та у строки, встановлені цим договором (п. 5.1., п. 5.2. договору).

Згідно з п. 5.5. датою поставки товарів є дата фактичної передачі товарів, вказана у видатковій накладній, яка підписана представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Згідно з п. 11.1. термін дії договору встановлюється з моменту підписання та діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного їх завершення.

Специфікацією до договору № 18/22 від 20.12.2022 передбачено, що предметом договору є: принтер багатофункціональний Canon i-SENSYS MF3010 - 3 шт. на загальну суму 30 000,00 грн.; картридж для принтеру Canon i-SENSYS MF3010 - 3 шт. на суму 3 000,00грн.

Згідно з видатковою накладною №99 від 26.12.2022 позивач передав відповідачу обумовлений договором товар на суму 33 000,00грн, а відповідач підтвердив факт отримання цього товару.

Отже, отриманий товар мав бути оплачений відповідачем протягом 20 банківських днів, тобто не пізніше 23.01.2023 (включно).

Відповідач своє зобов`язання з оплати за поставлений за договором товар не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Як встановлено місцевим судом, позивачем належним чином були виконані зобов`язання з поставки товару, тому, загальна сума боргу за вказаним договором у відповідача перед позивачем станом на день звернення до суду з цим позовом складала 33 000,00 грн.

Проте, відповідач після відкриття провадження у справі сплатив суму основного боргу в розмірі 33 000,00 грн., тому місцевий суд дійшов висновку про закриття провадження в цій частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Разом з тим, місцевий суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат та задовольнив позов в цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, які зводяться до незгоди апелянта із судовим рішенням в частині стягнення суми 3% відсотків річних та інфляційних втрат.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, останнім нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 231,00 грн. та 3% річних в сумі 151,89 грн. за загальний період з 24.01.2023 по 20.03.2023.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за загальний період з 24.01.2023 по 20.03.2023, колегія суддів вважає його арифметично вірним.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання за договором, а тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 231,00 грн. та 3% річних в сумі 151,89 грн. за загальний період з 24.01.2023 по 20.03.2023 визнаються судом правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач, зокрема і в апеляційній скарзі, зазначає, що невиконання грошового зобов`язання перед позивачем за договором є наслідком відсутності бюджетного фінансування та виною третьої сторони - Управління Державної казначейської служби України.

В обґрунтування неможливості здійснення розрахунків за договором відповідач просить суд врахувати, посилаючись на п.п. 4.2., 7.4. договору, лист Державної казначейської служби України від 10.01.2023, яким підтверджено факт залишення платіжного доручення (№ 614 від 23.11.2022 на суму 33 000,00 грн.) неоплаченим на кінець операційного дня 30.12.2022 та автоматичного повернення платежу відповідно до статей 3, 23 та 57 Бюджетного кодексу України.

Крім того апелянт зазначає, в оскаржуваному судовому рішенні від 15.09.2023 у справі №905/312/23 суд першої інстанції зазначив: «…При цьому, відповідач жодним чином не пояснює власну бездіяльність протягом місяця (з дати пред`явлення до дати повернення платежу) щодо з`ясування обставин не проведення оплати Управлінням Державної казначейської служби за договором…». На переконання Міжрегіонального управління, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні дійшов висновку про наявність обставини, якої насправді не було. По-перше, як зазначалось вище, 28.12.2022, з метою належного виконання умов Договору, Міжрегіональним управлінням через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» було надано до Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області платіжне доручення №614 від 28.12.2022 на суму 33000,00 грн., проте станом на кінець операційного дня 30.12.2022 воно залишилось неоплаченим при наявності бюджетних коштів на реєстраційних рахунках (копія скріншоту додана до відзиву на позовну заяву). Таким чином з дати пред`явлення (28.12.2022) до дати повернення платежу (30.12.2022) минуло два дні, а не місяць як помилково встановив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. По-друге, апелянт вказує, 04.01.2023 листом за вих. №СХ/1/65-23 Міжрегіональне управління звернулось до Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області для з`ясування обставин, які призвели до повернення платіжного доручення №614 від 28.12.2022 (копія листа додана до відзиву на позовну заяву).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, з огляду на те, що з моменту прострочення заборгованості (24.01.2023) та до моменту пред`явлення позову 21.03.2023 пройшло два місяці. Однак відповідачем сплачено заборгованість за поставлений товар лише наприкінці квітня 2023 року.

Саме ця обставина свідчить про бездіяльність відповідача щодо подальшого з`ясування обставин не проведення оплати Управлінням Державної казначейської служби за договором.

Відповідачем не надано до матеріалів справи обґрунтованих пояснень стосовно того, що завадило йому повторно протягом січня 2023 року та в межах встановленого Договором 20-го строку для оплати товару (до 23.01.2023 включно) повторно надіслати платіжне доручення до Управлінням Державної казначейської служби для проведення оплати за договором.

Оцінюючи вищевказані доводи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що стосуються виключно переоцінки доказів.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів і вимог

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 без змін.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2023 у справі №905/312/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 231,00 грн. та 3% річних в сумі 151,89 грн. залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.І. Терещенко