ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 Справа № 914/2682/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкий світ», м. Львів

до відповідача: Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), м. Львів

про: стягнення коштів

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

Від учасників справи:

Від позивача: Лука Андрій Володимирович представник;

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Швидкий світ» до відповідача Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення 18 950,00грн.

У поданій позовній заяві позивач просить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2 684,00грн. та позивач передбачає, що при розгляді даного спору понесе витрати на загальну суму 10 684,00грн.

Ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рух справи відображено в ухвалах суду.

У судовому засіданні 23.11.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 68907242 з виконання постанови № 344285 від 24.01.2022, виданої Державною службою з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкий світ», у дохід держави штраф в сумі 17000,00 грн., виконавчий збір - 1 700,00грн та витратити виконавчого провадження у сумі 250,00грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі № 380/3479/22 позовну заяву ТОВ «Швидкий світ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки визнано протиправною та скасувано постанову Відділу державного нагляду (контроль) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 344285 від 24.01.2022.

Просить позов задоволити, прийняти рішення суду, яким стягнути із Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на користь позивача 18950,00 грн.

Аргументи відповідача

У задоволенні позовної заяви ТзОВ «Швидкий світ» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) просить відмовити у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві. При цьому посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, у якій зазначено, що кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України). Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України). З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно- господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека».

Відтак позовні вимоги позивача є безпідставні, адресовані не до того відповідача. а тому задоволенню не підлягають.

Обставини, встановлені судом.

Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі - Укртрансбезпека) винесено та скеровано до органу примусового виконання постанову № 344285 від 24.01.2022 року про накладення штрафу у розмірі 17 000,00грн.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 344285 від 24.01.2022 року була оскаржена позивачем 07.02.2022 року до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі № 380/3479/22 позовну заяву ТОВ «Швидкий світ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контроль) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 344285 від 24.01.2022. Рішення набрало законної сили, доказів іншого суду не надано.

29.04.2022 заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Комлик Наталією Володимирівною винесено постанову про відкриття ВП №68907242 про стягнення 17 000,00грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00грн, постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 1 700.00грн.

ТзОВ «Швидкий світ» добровільно сплатило кошти згідно виконавчого провадження ВП №68907242 в сумі 18950,00 грн., з них 17000,00 грн. сума санкції, згідно постанови № 344285 від 24.01.2022 року, 1 700,00грн. виконавчий збір та 250,00 сума витрат виконавчого провадження (копія платіжного доручення №3650 від 06.06.2022 року в матеріалах справи).

Позивач вважає, що кошти з ТОВ «Швидкий світ» в рамках виконавчого провадження ВП №68907242 стягнені незаконно і повинні бути повернені власнику ТОВ «Швидкий світ».

Позивач звертався до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із вимогою про повернення коштів (копія листів в матеріалах справи).

Листом №В-2/32036 від 02.05.2023 року відповідач повідомив, що не має наміру повертати 1700 грн. виконавчого збору та 250 грн. витрат виконавчого провадження (копія в матеріалах справи ).

10 травня 2023 року позивач отримав лист Державної служби України з безпеки на транспорті №4036/9.3/15-23 від 10.05.2023 року стосовно повернення ТОВ «Швидкий світ» коштів, сплачених в рамках виконавчого провадження ВП №68907242. У відповіді Укртрансбезпека інформує про те, що оскільки кошти до бюджету перераховувала державна виконавча служба, подання на повернення цих коштів повинен скеровувати також цей орган (платник).

ТзОВ «Швидкий світ» 30.05.2023 року направив заяву Залізничному відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), якою просив скерувати подання про повернення з бюджету коштів в сумі 17000,00 грн., та після отримання (повернення) цих коштів повернути їх ТОВ «Швидкий світ» за наступними платіжними реквізитами: р/р НОМЕР_1 в ПАТ "КРЕДОБАНК", м. Львів, МФО 325365. Також повторно просив повернути безпідставно набуті кошти в сумі 1950,00 грн.

У відповідь, листом В-2/43553 від 12.06.2023 року відповідач порекомендував з приводу повернення коштів звернутися до Укртрансбезпеки та додав копію платіжного доручення про перерахування коштів №28469 від 18 липня 2022 року.

Судом встановлено, що позивачем було подано скаргу на рішення державного виконавця до начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68907242. Згідно листа від 16.05.2022 начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стасишин А.Р. ця скарга залишена без задоволення.

Норми права та мотиви суду

Предметом доказування є встановлення факту повернення безпідставно сплачених коштів у розмірі 18 950,00грн.

Позивач обґрунтовує вимогу про повернення коштів тим, що суд в адміністративній справі скасував постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Відтак сплачена ним сума коштів у розмірі штрафу 17 000,00грн, виконавчого збору у розмірі 1 700,00грн. та винагороди виконавця у розмірі 250,00грн. підлягають стягненню з відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 справі №910/5880/21 сформувала висновок, що сплачену до Державного бюджету України суму адміністративно-господарського штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), господарський суд може стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України).

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України).

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека.

За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787 у редакції, чинній на час звернення до суду).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України).Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (пункт 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, далі - Положення). Одним із основних завдань Укртрансбезпеки є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові суб`єкта(за обставинами справи - позивача), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням. Правовідносини сторін спору щодо накладення та сплати цього штрафу є публічно-правовими. Оскарження такої постанови як акта суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи (див. постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (пункт 21), від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 15 лютого 2022 року у справі № 910/6175/19 (пункт 7.45), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.16) і № 922/1830/19 (пункт 7.1), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 37)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55)). Це випливає, зокрема, з частини четвертої статті 56 ГПК України. Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 5 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 38)).

Судом встановлено, що розпорядженням № 68907242 від 18.07.2023 начальника відділу державної виконавчої служби Стасишин А.Р. грошові кошти у сумі 18950 грн, що надійшли 06.06.2022 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №344285, виданого 24.01.2022 р. інший орган, посадова особа (Державна служба України з безпеки на транспорті) (Державна служба України з безпеки на транспорті, про стягнення грошових коштів з ТОВ "Швидкий світ", керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", необхідно перерахувати: 17000 грн на користь ГУК у Львівській області/Городоцькка ТГ/21081100 на IВАN UА0013861 (п/р №ід. № в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за , згідно з постанова № 344285, виданого 24.01.2022 р. інший орган, посадова особа (Державна служба України з безпеки на транспорті).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 справі №910/5880/21 у п.44 зазначила, що з огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека.

Позивач у позові зазначив відповідачем державну виконавчу службу як орган, який здійснював списання коштів до Державного бюджету України, а не Укртрансбезпеку.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позивачем неправильно визначено склад сторін у спірних правовідносинах. Відтак враховуючи наведене вище суд доходить висновку про відмову у задоволені позову в частині повернення 17 000,00грн. При цьому суд звертає увагу, що неправильне визначення суб`єктного складу учасників справі, впливає і на вирішення питання судових витрат у справі.

Щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення спірних виконавчих дій) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 68907242 з виконання постанови № 344285 від 24.01.2022, виданої Державною службою з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкий світ», у дохід держави штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68907242, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт коштів боржника. При примусовому виконанні стягнуто 18 950,00 грн., з яких : 17 000 грн. штрафу перераховано на користь держбюджету, згідно платіжного доручення № 28469 від18.07.22, 1 700,00 грн. виконавчого збору, які згідно платіжного доручення № 28902 від 18.07.2022, перераховано на користь держбюджету, 69 грн. та 181 грн. витрат виконавчого провадження, які згідно платіжних доручень № 29069, № 28975 від 18.07.2022 перераховано на рахунок Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Тому повернення таких коштів платникові стосується захисту його майнових прав як суб`єкта господарювання, а вимога про стягнення цих коштів належить до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до п.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Розпорядженням 68907242 від 18.07.2022 начальника відділу державної виконавчої служби грошові кошти у сумі 18950 грн, що надійшли 06.06.2022 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 344285, виданого 24.01.2022 р. інший орган, посадова особа (Державна служба України з безпеки на транспорті), про стягнення грошових коштів з ТОВ «Швидкий світ», керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", необхідно перерахувати: 1700 грн виконавчого збору: на IВАN UА0013951 в ГУК у Львівській області, МФО 899998, код за ;69 грн витрат виконавчого провадження: на ВАNUА1159852 в Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, код за ; 181 грн витрат виконавчого провадження: на ІВАN UА1159852 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код за .

Судом встановлено, що Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові не є набувачем заявлених до стягнення коштів. Штраф у розмірі 17000 грн. перераховано на користь держбюджету згідно платіжного доручення № 28469 від 18.07.2022; виконавчий збір у розмірі 1 700,00 грн. згідно платіжного доручення № 28902 від 18.07.2022 перераховано на користь держбюджету; витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 69 грн. та 181 грн. згідно платіжних доручень № 29069, № 28975 від 18.07.2022 перераховано на рахунок Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У п. 6.14 6.19 постанови від 18.06.2018 у справа № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що територіальний орган Державної казначейської служби України є тим органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України. Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.6.16. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) .

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, що ГПК України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови).

Враховуючи норми законодавства та обставини справи суд доходить висновку про стягнення 1 700,00грн. виконавчого збору з Державного бюджету України.

Суд погоджується з доводами відповідача, що виконавче провадження закінчено згідно постанови від 10.06.2022 на підставі п.9 ч.1 ст.39 згаданого закону - у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9, а не п.5 ч.1 ст.39 закону. Відтак законодавством про виконавче провадження не передбачено повернення витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій, а тому у стягнення коштів у розмірі 250 грн. слід відмовити.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статей 76 та 77 ГПК України докази мають бути належним та допустимими. Пункт 5 частини третьої статті 162 ГПК України покладає саме на позивача обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову. Тобто, саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і вирішити спір відповідно до норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню у конкретному випадку з урахуванням принципів господарського судочинства, закріплених у статті 2 ГПК України, зокрема, диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення 1 700,00грн. з Державного бюджету України.

Щодо судових витрат

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 зазначено, що оскільки за наслідками касаційного перегляду судових актів попередніх інстанцій рішення у справі залишається таким, що ухвалено на користь позивача, втім таке рішення підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України, судові витрати в справі також підлягають стягненню з Державного бюджету України». Також у п. 7.1.,7.2. цієї постанови зазначено, що у спорах про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України. Резолютивні частини рішень у вказаних спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Відтак сума судового збору, що підлягає стягненню з Державного бюджету становить 240,78 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Швидкий світ» (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 4, ) грошові кошти в розмірі 1 700,00 грн. та 240,78 грн судового збору.

3. У задоволені решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 29.11.2023р. (з урахуванням того, що 28.11.2023р. перебування судді у відпустці).

Суддя Коссак С.М.