ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3098/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 (суддя Бажанова Ю.А.) у справі № 904/3098/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

про стягнення 1 408 083,01 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" на свою користь 1 184 275,68 грн. основного боргу, 17 618,13 грн. 3% річних, 206 189,20 грн. інфляційних втрат та 21 121,25 грн. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов публічного типового договору в частині своєчасної на повної оплати за спожитий природній газ за період з 01.11.2021 по 20.11.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22:

- позов задоволено;

- стягнуто з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 1 184 275,68 грн основного боргу, 17 618,13 грн 3 % річних, 206 189,20 грн інфляційних втрат, 21 121,25 грн судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулася Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що при ухваленні оскаржуваного судом першої інстанції порушено приписи ст. 11 ГПК України, оскільки при обґрунтуванні правової позиції застосовано підзаконні акти НКРЕКП та постанову КМУ від 25.10.2021 р. № 1102, при цьому проігноровано норми законів як актів вищої юридичної сили, зокрема Закону України "Про публічні закупівлі", який прямо забороняє укладання договорів без проведення встановлених процедур закупівлі.

При цьому апелянт вказує на те, що відповідно до п.п. 2 п. 2 постанови КМУ від 25 жовтня 2021р. № 1102 обов`язок по забезпеченню укладання договорів між споживачами та постачальником "останньої надії" покладений, серед інших, на акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", дочірньою компанією якого є позивач, у зв`язку з чим вважає, що саме позивачем порушено зобов`язання щодо ініціювання проведення обов`язкової тендерної процедури, в результаті чого не виконані приписи Закону України "Про публічні закупівлі".

Також апелянт посилається на норми Бюджетного кодексу України, у відповідності до яких розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків, зокрема за природних газ, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених в кошторисі. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Водночас апелянт стверджує, що виділені з Державного бюджету та затверджені кошторисом витрат кошти на закупівлю природного газу у 2021 бюджетному році були повністю витрачені відповідачем у відповідності до розміру кошторисного призначення.

Серед іншого апелянт вважає незаконним рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційний втрат і судового збору, посилаючись на відсутність договірних відносин з позивачем та відсутність порушень відповідачем законодавства, що регулює господарські правовідносини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023 р. для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Кощеєв І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2023р. поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22, зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 30.05.2023 р.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у відповідності до якого позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та недоведеними належними та допустимими доказами.

Так, позивач вважає необґрунтованими посилання апелянта на норми Закону України "Про публічні закупівлі" і Бюджетного кодексу України, оскільки позивач не вибирає споживачів, а закріплення споживачів за постачальником "останньої надії" відбувається автоматично. Отже, у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участі операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 1 листопада 2021 року, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Також позивач вказує на те, що договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання, а вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Позивач стверджує, що прийнявши переданий газ, отримавши рахунки від позивача (які має сплатити відповідно до Типового договору), відповідач фактично підтвердив, що Типовий договір укладений.

Серед іншого позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до умов договору та не розрахувався за поставлених природний газ, позивач правомірно нарахував пеню, 3% річних, інфляційні, у зазначених у позовній заяві розмірах.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2023р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 19.09.2023р.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку зі звільненням судді-доповідача Орєшкіної Е.В. з посади судді Центрального апеляційного господарського суду (подання заяви про відставку), та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023р., визначено колегію суддів у складі головуючого судді Чередко А.Є., суддів Мороз В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2023р. колегію суддів у складі головуючого судді Чередко А.Є., суддів Мороз В.Ф., Коваль Л.А. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023р. у справі № 904/3098/22, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.11.2023р.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" не скористалося своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та участі в судовому засіданні і не забезпечило явку свого представника, про час та місце судового засідання було повідомлено апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи приписи ст. 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника третьої особи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015р. № 809 і від 9 грудня 2020р. № 1236" (далі Постанова КМУ № 1102).

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ № 1102 з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року Акціонерному товариству "Магістральні газопроводи України", Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторам газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (споживач) є бюджетною установою (у значенні Бюджетного кодексу України).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 по 20.11.2021, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем у період з 01.11.2021 по 20.11.2021, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується:

- листом Оператора ГТС від 14.06.2022 № ТОВВИХ-22-6251 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХS0000Е8SOI00U;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від Оператора ГРМ (Форма № 10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХS0000E8SOI00U (а.с. 31-49).

В позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що з 01.11.2021 по 20.11.2021 поставило Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" природний газ в об`ємі 70 492,60 тис. куб.м на загальну суму 1 184 275,68 грн. в той час як відповідачем, за цей період, не було здійснено оплату вартості спожитого газу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі 1 404 083,01 грн. (1 184 275,68 грн. основного боргу, 17 618,13 грн. 3% річних, 206 189,20 грн. інфляційних втрат).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регламентується низкою нормативно-правових актів, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, Кодексом газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, тощо.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), № 2496 від 30.09.2015 (далі Правила) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

За приписами пункту 1 розділу ІІ Правил підставою для постачання природного газу споживачу є:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Разом із цим, відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС Реєстр споживачів постачальника перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником "останньої надії" здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу.

Реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

- відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником "останньої надії" відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника "останньої надії";

- відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ухвалено постанову № 3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (у даному випадку позивач та відповідач, як продавець і покупець природного газу відповідно користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є оператор ГТС.

Згідно з Формою № 10 Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" у період з 01.11.2021 по 20.11.2021 була зареєстрована в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Отже, враховуючи дані з Інформаційної платформи оператора ГТС в період з 01.11.2021 по 20.11.2021 саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснювало постачання природного газу Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" як постачальник "останньої надії".

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

З огляду на викладене, договір постачання природного газу між Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", як постачальником "останньої надії", є укладеним з 01.11.2021 з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії".

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі Договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Відповідно до підпункту 4.2 розділу IV Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 2 глави 7 розділу XII Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Отже, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Таким чином, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 1 жовтня 2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії", щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30 вересня 2015 р. № 809, в редакції Постанови КМУ № 1102.

Цією ж Постановою КМУ № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021р. встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн. за 1 куб.м, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн. за 1 куб.м.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом у зв`язку з відсутністю оплати від Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" за поставлений природний газ з 01.11.2021 по 20.11.2021 у розмірі 1 184 275,68 грн.

Отже місцевим господарським судом правильно визначено, що предметом доказування у справі є обставини віднесення відповідача до споживачів, постачання природного газу яким здійснюється постачальником "останньої наді", віднесення позивача до постачальників "останньої надії", укладання договору, факт поставки природного газу, строк оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України та статті 275 Господарського кодексу України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивач з 01.11.2021 по 20.11.2021 поставив відповідачу природний газ в об`ємі 70 492,60 тис. куб.м на загальну суму 1 184 275,68 грн. та направив останньому рахунок на оплату поставленого природного газу № 32003 на вказану суму.

Відповідно до пункту 4.3 договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо якщо сторонами це окремо обумовлено).

Згідно з пунктом 4.4 договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був оплатити поставлений позивачем у листопаді 2021 року (з 01.11.2021 по 20.11.2021) природний газ до 31.12.2021 включно.

Доказів оплати поставленого природного газу відповідачем до матеріалів справи не надано.

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ з 01.11.2021 по 20.11.2021 складає 1 184 275,68 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у розмірі 17 618,13 грн. та інфляційні втрати за загальний період з січня по липень 2022 року у розмірі 206 189,20 грн.

Суд першої інстанції здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та дійшов висновку, що розрахунок зроблено правильно, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо відсутності факту укладення з позивачем договору постачання природного газу як з постачальником "останньої надії" і неврахування судом першої інстанції норм Бюджетного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на наступне.

Як вже зазначено вище, відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регламентуються Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, Кодексом газотранспортної системи, тощо.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано, що постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 3 ст. 714 ЦК України Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Правил постачання природного газу за договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Отже позивач не вибирає споживачів, а закріплення споживачів за постачальником "останньої надії" відбувається автоматично, зокрема у випадку відсутності в інформаційній платформі оператора ГТС інформації щодо включення споживача до Реєстру споживачів іншого постачальника.

За вимогами Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на умовах Типового договору постачання і такий договір укладається шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника та вважається укладеним з моменту фактичного постачання природного газу.

Водночас судова колегія відзначає, що згідно з положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" саме на відповідача, як замовника закупівлі товару, в даному випадку природного газу, покладений обов`язок ініціювання процедури закупівлі.

Тому саме відповідач має нести ризик невиконання ним Бюджетного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" через несвоєчасне проведення процедури закупівлі природного газу, у зв`язку з чим у період з 01.11.2021 по 20.11.2021 у нього був відсутній укладений договір на постачання природного газу з жодним постачальником, внаслідок чого відповідач був закріплений за постачальником "останньої надії", у відповідності до норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

У своїх доводах апелянтом не враховано тих відносин, які склалися між ним та позивачем на підставі спірного договору у контексті приписів 525, 526, 549, 599, 625 ЦК України, з огляду на встановлені обставини у справі щодо доведеності факту поставки позивачем як постачальником "останньої надії" відповідачу природнього газу та факту споживання відповідачем природного газу позивача у спірний період.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що посилання відповідача на норми Бюджетного кодексу України та Закон України "Про публічні закупівлі" не спростовують наведених вище обставин щодо фактичного споживання газу та, як наслідок, укладення договору про постачання природного газу постачальником "останньої надії" Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України". Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" за фактом споживання відповідачем природного газу є підставою для виникнення у його сторін відповідних зобов`язань. Відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно поданих доказів, обсяг спожитого відповідачем природного газу відповідає даним оператора ГТС.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102).

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 грн за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Позивачем потягом листопада 2021 року ціна природного газу, розрахована за формулою, перевищувала 16,8 грн за 1 куб. метр, а отже у цей період застосовано граничну ціну 16,8 грн за 1 куб. метр.

За приписами статті 13 Закону України "Про природний газ" споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу та забезпечувати своєчасну і повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність заявлених позовних вимог у розмірі 1 404 083,01 грн. (1 184 275,68 грн. основного боргу, 17 618,13 грн. 3% річних, 206 189,20 грн. інфляційних втрат), оскільки у спірний період (з 01.11.2021 по 20.11.2021) відбулось автоматичне включення оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих відповідачем, який є бюджетною установою, та, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023р. у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 31 681,89 грн слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 р. у справі № 904/3098/22 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Державну установу "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 06.12.2023 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз