УХВАЛА

м. Київ

28.11.2023Справа № 910/16376/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії,

Суддя В.С. Ломака

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про зобов`язання внести зміни до особового рахунку відповідача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому 64 897,20 грн.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" також вказувало, що попередній (орієнтовний) розмір його витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі в суді першої інстанції становить 30 000,00 грн.

Ухвалою від 25.10.2023 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/16376/23 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача, в якій останній вказав, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" добровільно відновило на рахунку позивача 64 897,20 грн. з ПДВ, які були раніше списані на підставі досильного перевізного документа № 36731834. З урахуванням наведеного, позивач просив суд закрити провадження у справі, в зв`язку із відсутністю предмета спору, а також вирішити питання про повернення позивачу судового збору. На підтвердження відновлення на особовому рахунку позивача 64 897,20 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" долучило до заяви перелік від 02.11.2023 № 20231102.

Ухвалою від 10.11.2023 року господарський суд міста Києва закрив провадження у справі № 910/16376/23 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, а також повернув Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., сплачений на підставі платіжної інструкції від 19.10.2023 року № 7280.

13.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача від 10.11.2023 року (попередньо направлена в електронний кабінет відповідача 10.11.2023 року), в якій останній просив суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на правову допомогу в розмірі 10 292,80 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат у справі № 910/16376/23, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд зазначає, що загальні норми Господарського процесуального кодексу України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

Зокрема, Господарський процесуальний кодекс України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але провадження у справі закінчується у зв`язку з його закриттям або залишенням позову без розгляду (стаття 130 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, у випадку закриття провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року в справі № 357/380/20.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що незалежно від результатів вирішення спору суд має право покласти судові витрати на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" виник внаслідок неправильних дій останнього щодо безпідставного списання грошової суми в розмірі 64 897,20 грн. з особового рахунку позивача № 2829531.

При цьому, лише після звернення позивача до суду з даним позовом відповідач відновив спірну суму на особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", чим фактично визнав неправильність своїх попередніх дій.

Відтак, оскільки спір у даній справі виник саме внаслідок неправомірних дій Акціонерного товариства "Українська залізниця", суд, керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає судові витрати позивача на правову допомогу, понесені ним у зв`язку із розглядом даної справи, на відповідача.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" (далі - Об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги № 17-01 (далі - Договір), за умовами якого, з урахуванням нової редакції цього Договору, викладеної у додатковій угоді до нього від 07.07.2021 року № 1, позивач доручає, а Об`єднання - бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

З метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів, Об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного Договору, адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу (пункт 1.2 Договору).

За умовами пунктів 2.2, 2.3 вказаного правочину адвокат бере на себе виконання таких дій з надання правової допомоги: представництво інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів. Для захисту прав та законних інтересів клієнта адвокат має, зокрема, такі права: брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, подавали свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, підписувати та подавати від імені клієнта заяви, у тому числі позовні, отримувати необхідні довідки, документи, вести від його імені господарські справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу.

Відповідно до пунктів 4.1- 4.4 Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, які стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характери і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. Вартість наданих адвокатом послуг складає 1 000,00 грн. за одну годину роботи.

У пункті 4.7 Договору його сторони додатково домовилися про "гонорар успіху", якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір "гонорару успіху" становить 7 % від ціни позову. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі.

Згідно з пунктом 4.10 Договору за результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт (наданих послуг), який підлягає підписанню клієнтом протягом трьох днів з моменту отримання.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, є безстроковим і діє до моменту волевиявлення сторони на його припинення (пункт 5.1 вказаного правочину).

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2023 року між позивачем та Об`єднанням підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/210 на суму 5 000,00 грн., відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі підготовчої роботи для складання позовної заяви: правовий аналіз законодавства, судової практики, договору № 43-41564379/2020-001, додатків до нього та його редакцій, перевізних документів, переліків, а також складання позовної заяви про зобов`язання АТ "Укрзалізниця" внести зміни до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 64 897,20 грн.

Крім того, 10.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Об`єднанням складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/216 на суму 5 292,80 грн., відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі складання заяви про закриття провадження у справі № 910/16376/23; складання клопотання про розподіл судових витрат у справі № 910/16376/23; "гонорар успіху" у розмірі 7 % від ціни позову (4 542,80 грн.).

На підтвердження оплати наданих послуг позивач надав суду копії відповідних рахунків на оплату від 19.10.2023 року № 17-01/210, від 10.11.2023 року № 17-01/216 та платіжних інструкцій від 19.10.2023 року № 7279 на суму 5 000,00 грн. і від 10.11.2023 року № 7307 на суму 5 292,80 грн.

На підтвердження того, що Накоп`юк Я.В. є адвокатом, позивач надав суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.12.2019 року серії ЧК № 001243, а також ордеру від 17.10.2023 року серії СА № 1067099, що підтверджує повноваження вказаного адвоката на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" в суді.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд констатує, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року № 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 202, частини 1 статті 203, частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця, предметом договору про надання правової допомоги є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).

Таким чином, гонорар за прийняття судового рішення на користь позивача, який відповідно до Договору становить 4 542,80 грн., є так званим "гонораром успіху", який передбачений як форма матеріального заохочення адвоката з метою посилення його зацікавленості у результаті розгляду справи.

Отже, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі за своїм змістом і правовою природою не є платою за надані послуги в розумінні статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судове рішення є результатом вирішення спору. Воно приймається та підписується виключно суддями. Отже, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру гонорару останнього за позитивний результат вирішення спору у вигляді прийняття судом відповідного судового рішення не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим відповідний гонорар не підлягає стягненню з відповідача в порядку статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у пункті 4.7 Договору його сторони домовилися про оплату на користь Об`єднання "гонорару успіху" лише у випадку прийняття позитивного рішення для клієнта, у тому числі закінчення справи мировою угодою чи залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі. Разом із тим, провадження у даній справі було закрито ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2023 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України без фактичного розгляду справи по суті та прийняття позитивного для позивача рішення суду.

Отже, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на професійну правничу допомогу в розмірі, зокрема, 4 542,80 грн., компенсації останньому не підлягають.

Слід також зазначити таке.

Зі змісту акту виконаних робіт (наданих послуг) від 19.10.2023 року вбачається, що адвокатом були надані такі послуги: правовий аналіз законодавства, судової практики, договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій, перевізних документів, переліків; складання позовної заяви про зобов`язання АТ "Укрзалізниця" внести зміни до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 64 897,20 грн.

У той же час, зі змісту цього акта вбачається, що деякі зазначені в ньому послуги є тотожними, дублюють та охоплюють одна одну, що призводить до необґрунтованого завищення обсягів фактично наданих послуг та їх вартості.

Крім того, з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Об`єднанням вже неодноразово здійснювався правовий аналіз законодавства та судової практики, договору № 43-41564379/2020-001, додатків до нього та його редакцій, перевізних документів, переліків, у тому числі, під час розгляду справ № 910/11774/23 та № 910/11775/23. Відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо необхідності повторного дослідження та вивчення цим же адвокатом Об`єднання одних і тих же документів.

Більше того, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо реальності витраченого адвокатом часу на складання позовної заяви у даній справі - 4 години, з урахуванням того, що адвокатом Накоп`юком Я.В. подавалися аналогічні позовні заяви в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", зокрема, у справах № 910/11775/23, № 910/11775/23, № 910/11511/23, № 910/11427/23.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також звертає увагу на положення частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування (у даному випадку - 10 292,80 грн.) та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку (що становила 30 000,00 грн.), суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. У той же час позивачем не було доведено підстав та поважності причин зменшення ним суми судових витрат на оплату професійної правничої допомоги порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком майже у 3 рази.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі судом також враховано вищенаведені приписи.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, ціни позову, оцінюючи витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, беручи до уваги те, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, а також використовуючи свої дискреційні повноваження, передбачені положеннями частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат у справі № 910/16376/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32, літера "А", 3-й поверх; ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат у справі № 910/16376/23 відмовити.

5. Згідно з положеннями статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання (28.11.2023) та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Ломака