ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4285/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східагропром", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Перша", м. Лозова
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Східагропром", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Перша", відповідач, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 245 333,00 грн., з яких: 178 480,19 грн. основний борг за договором поставки №07/10/21 від 07.10.2021, 10 474,09 грн. три проценти річних, 56 378,72 грн. інфляційні втрати. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором поставки щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару. Судові витрати, які складаються з 2 944,00 грн. витрат на оплату судового збору та 25 000,00 грн. витрат на правову допомогу, позивач просив суд покласти на відповідача. Справу позивач просив суд розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач також просить суд надати йому строк для доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї позовної заяви упродовж п`яти днів з дати ухвалення рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 10.10.2023 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.10.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/4285/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східагропром" (постачальник за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Софіївка Перша" (покупець за договором, відповідач) був укладений договір поставки №07/10/21, відповідно до умов якого (розділ 1 договору), в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар (сільськогосподарську продукцію), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором. Найменування, ціна, загальна кількість товару, що поставляється по даному договору вказуються у видаткових накладних постачальника та рахунках на оплату. Рахунок на оплату може містити інформацію про умови поставки. Факт поставки товару по цінам, у кількості, вказаним у видаткових накладних постачальника, або факт оплати покупцем виставленого в його адрес рахунку на оплату, означає взаємну згоду постачальника та покупця з умовами поставки та умовами оплати товару (якщо вони вказані у рахунку на оплату постачальника), ціною, кількістю товару, вказаною у відповідному рахунку на оплату та/або видатковій накладній, а також являється підтвердженням факту отримання покупцем від постачальника відповідного рахунку на оплату для оплати товару, який постачальник поставляє.

У розділі 2 договору сторони погодили, що ціна та загальна вартість товару, що постачається, зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Загальна сума цього договору складається з сум усіх поставок товару, що були здійснені по даному договору та зазначені у рахунках на оплату і видаткових накладних, за якими покупець отримав товар від постачальника. Оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі або в рахунках на оплату. Датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату за поставлений товар на підставі виставленого рахунку на оплату не пізніше 10 (десяти) календарних днів. Приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом підписання видаткової накладної.

Згідно п.п. 2, 3 розділу 3 договору, товар вважається поставленим постачальником та прийнятий покупцем з моменту підписання видаткової накладної або в інший момент відповідно до умов поставки згідно з правилами "Інкотермс" по яких поставляється відповідна партія товару із врахуванням особливостей, встановлених у даному договорі. Право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту приймання товару і підписання видаткової накладної.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 розділу 7 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору за два тижні до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим ще на 1 рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару на підставі двох видаткових накладних, а саме:

1) шрот соняшниковий негранульований у кількості 22,52 тон на загальну суму 186 916, 09 грн., в т.ч. ПДВ 31 152, 68 грн., що підтверджується видатковою накладною №133 від 09.10.2021, підписаною представниками постачальника та покупця та товарно-транспортною накладною №Р133 від 09.10.2021;

2) висівки горохові у кількості 23,88 тон на загальну суму 126 564, 10 грн., в т.ч. ПДВ 21 094, 02 грн., що підтверджується видатковою накладною №135 від 15.10.2021, підписаною представниками постачальника та покупця, а також товарно-транспортною накладною №Р135 від 15.10.2021.

Поставлений товар за накладною №133 від 09.10.2021 був частково оплачений відповідачем, що підтверджується інформацією з банківських виписок, а саме: 09.11.2021 на суму 29 900, 00 грн., 13.11.2021 на суму 30 100, 00 грн., 22.11.2021 на суму 25 000, 00 грн. Вказані платежі зараховано позивачем на рахунок оплати поставки товару за видатковою накладною №133 від 09.10.2021, тобто першої поставки товару, яка відбулась за договором поставки №07/10/21 від 07.10.2021.

Поставлений товар за видатковою накладною №135 від 15.10.2021 був частково оплачений відповідачем, що підтверджується інформацією з банківських виписок, а саме: 16.12.2021 на суму 20 000, 00 грн., 24.12.2021 на суму 25 000, 00 грн., 01.02.2022 на суму 5 000, 00 грн. При цьому, покупцем під час оплати було вказано призначення вказаних платежів "Оплата за висівки горохові зг.дог. № 07/10/21 від 07.10.2021, рах. №135 від 15.10.2021, ТОВ "Софіївка Перша" і зараховано позивачем на рахунок поставки товару за видатковою накладною №135 від 15.10.2021.

Проте, відповідач отриманий товар оплатив не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 03.10.2023 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 178 480, 19 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялись рахунки на оплату поставленого товару та акт звірки взаємних розрахунків, проте відповідач поставлений товар так і не оплатив.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем до стягнення також нараховані 10 474,09 грн. трьох процентів річних та 56 378,72 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу або позов. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 178 480,19 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 10 474,09 грн. трьох процентів річних та 56 378,72 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог як обґрунтованих, підтверджених доданими до матеріалів справи доказами та не спростованих відповідачем.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Перша" (64606, Харківська область, м. Лозова, мкр-н 5, б. 5, кв. 47, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східагропром" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, б. 39, кв. 278, 8) - 178 480,19 грн. основної заборгованості за договором поставки №07/10/21 від 07.10.2021, 10 474,09 грн. три проценти річних, 56 378,72 грн. інфляційних втрат та 2 944,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Східагропром" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, б. 39, кв. 278, 8).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Софіївка Перша" (64606, Харківська область, м. Лозова, мкр-н 5, б. 5, кв. 47, ).

Рішення підписано 05 грудня 2023 року.

Суддя О.В. Погорелова