ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Справа № 915/1482/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (39610, Полтавська обл., м Кременчук, вул. Свіштовська, 3-А; ідентифікаційний код 23806668)

до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546)

про: стягнення 224 649,27 грн,

Суть спору:

25.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 20.09.2023 (вх. № 12578/23) (з додатками), в якій просить суд:

1. Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, код ЄДРПОУ юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55000, Миколаївська область, місто Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (ідентифікаційний код юридичної особи 23806668, місцезнаходження: 39610, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Свіштовська, 3-А), заборгованість в сумі 224 649,27 гривень, в тому числі: сума основного боргу 223 200 грн.; три відсотки річних 1 449,27грн.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032. м, Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55000, Миколаївська область, місто Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (ідентифікаційний код юридичної особи 23806668. місцезнаходження: 39610, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Свіштовська, 3-А) судовий збір в сумі 3369,74 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55000, Миколаївська область, місто Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (Ідентифікаційний код юридичної особи 23806668, місцезнаходження: 39610, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Свіштовська, 3-А) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7984,90 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору на постачання товару № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023, з додатком до нього; видаткової накладної № 2 від 16.01.2023, з паспортами на поставлений товар, товарно-транспортної накладної № 2 від 16.01.2023; податкової накладної № 4 від 16.01.2023, з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН; претензії № 1 за вих. № 10/07-1 від 10.07.2023; застосування норм статей 11, 509, 525, 536, 549, 550, 610, 611, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 193, 265 Господарського кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 02.10.2023 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1482/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивач отримав копію ухвали 12.10.2023, що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 063.

Відповідач отримав копію ухвали 11.10.2023, що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 055.

10.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 10.10.2023 (вх. № 13327/23), у якому заявник посилається на помилковість визначення позивачем кінцевого терміну оплати за договором, та просить суд

1. Зменшити розмір заявлених Позивачем 3% річних у сумі 1449,27 грн до стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» у межах справи 915/1482/23 відсотків річних до 1 гривні.

2. Зменшити розмір заявлених до стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7984,90 до 1000 грн.

3. Інші судові витрати стягнути із сторін пропорційно задоволеним вимогам.

16.10.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 16.10.2023 (вх. № 13703/23), у якій позивач не визнає та відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а також наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

08.11.2023 до суду від відповідача надійшли клопотання б/н від 07.11.2023 (вх. № 14789/23) та б/н від 08.11.2023 (вх. № 14840/23) про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення основного боргу за договором, на підставі якого заявлені позовні вимоги.

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 252 ГПК України).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2023 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», як покупцем, і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1», як постачальником, було укладено Договір на постачання товару № 53-123-01-23-07981 (далі Договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 44160000-9-6 по ДК 021:2015 Магістральні трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Коліна, трійники та арматура до труб), (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару не раніше 2021 року (п. 1.1). Постачальник забезпечує виконання гарантійних зобов`язань відповідно до розділу 7 Договору (п. 1.2). Місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ (п. 1.3).

За умовами наведеного Договору:

- загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 186 000,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 37 200,00 грн; всього з ПДВ: 223 200,00 грн (п. 2.1);

- за даним договором оплата відбувається протягом 120 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1) та виконання Постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2);

- постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.05.2023, на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, ВП ПВ «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1);

- з товаром Постачальник надає Покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, складену належним чином та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України; документ, що підтверджує якість товару (свідоцтво про виготовлення, паспорт, тощо (оригінал або копія завірена Постачальником)) (п. 3.2);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3);

- у разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п. 4.1);

- приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2017 (даний стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти НАЕК «Енергоатом» за адресою: https://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standarts-82) (п. 6.1);

- всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (п. 9.1);

- претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання (п. 9.2);

- у разі незадоволення претензії або неотримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п. 9.3);

- будь-які зміни і доповнення до даного Договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені Додатковими угодами, що підписані уповноваженими особами та скріплені печаткою з боку покупця (п. 10.1);

- покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п. 12.1.1);

- постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 12.3.1);

- договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2024 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної Додаткової угоди (п. 13.1).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Між сторонами також була погоджена та підписана Специфікація № 1, яка є Додатком № 1 до Договору № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, про стягнення з відповідача, як покупця, заборгованості за поставлений товар, а також процентів річних, нарахованих внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання за договором, зокрема, в частині своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого позивачем товару.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір на постачання товару № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023, з додатком до нього;

- видаткова накладна № 2 від 16.01.2023, з паспортами на поставлений товар;

- товарно-транспортна накладна № 2 від 16.01.2023;

- податкова накладна № 4 від 16.01.2023, з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН;

- претензія № 1 за вих. № 10/07-1 від 10.07.2023.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 19 на запит від 03.10.2023 № 19;

- ярлик на придатну продукцію № 4-1475 від 23.01.2023;

- видаткова накладна № 2 від 16.01.2023;

- Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний період) за 2022 рік;

- Розшифровка витрат на збут по ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2022 рік;

- Довідка щодо реалізації електричної енергії державному підприємству «Гарантований покупець» (01.07.2019-30.11.2021);

- довідка № 237 від 25.10.2023 про взаємні розрахунки;

- платіжні інструкції: № УВТК/10214 від 20.10.2023, № УВТК/10212 від 20.10.2023, № УВТК/10213 від 20.10.2023.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Матеріали справи також свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» поставило Відокремленому підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція», а останній прийняв у власність товар на загальну суму 223 200,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною № 2 від 16.01.2023 та товарно-транспортною накладною № 2 від 16.01.2023.

Матеріали справи також містять податкову накладну № 4 від 16.01.2023 (щодо зазначеної господарської операції), з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН (вказана податкова накладна була зареєстрована в ЄРПН 09.02.2023).

При цьому, за даними позивача, відповідач оплати за поставлений товар не здійснив.

Позивач також зазначає, що ним проводились заходи досудового врегулювання спору, а саме було скеровано на адресу відповідача претензію № 1 за вих. № 10/07-1 від 10.07.2023 щодо погашення наявної заборгованості.

Відповідь на вказану претензію в матеріалах справи відсутня.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця (в даному випадку на відповідача у справі).

Посилання ж відповідача, викладені у відзиві, щодо звільнення від відповідальності у зв`язку з фінансовою кризою, відхиляються судом. Так, відповідно змісту ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. На переконання суду, Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями.

Крім того, суд зауважує, що відповідач не заперечував щодо наявності та розміру основної заборгованості у спірних правовідносинах у розмірі 223 200,00 грн.

Проаналізувавши викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за поставлений за Договором товар, в зв`язку з чим товариство цілком правомірно звернулося до господарського суду з відповідним позовом про стягнення існуючої заборгованості.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» суму заборгованості, станом на момент подання позовної заяви, в розмірі 223 200,00 грн зазначено правильно.

Водночас, в період розгляду даної справи, як вбачається з наданих відповідачем доказів (платіжних інструкцій № УВТК/10214 від 20.10.2023, № УВТК/10212 від 20.10.2023, № УВТК/10213 від 20.10.2023) Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» здійснив часткову оплату заборгованості по спірному Договору на загальну суму 80 748,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем частково погашено заявлену позивачем за даним позовом до стягнення суму основного боргу за Договором між сторонами не залишилось спірних питань по суті спору у вказаній частині вимог.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 80 748,00 грн заборгованості за Договором № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023 відсутній предмет спору у зв`язку з тим, що відповідачем вказана заборгованість погашена.

Отже, беручи до уваги наведені норми та обставини, провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу поставлений товар в сумі 80 748,00 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Решта ж суми заборгованості за Договором № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023 у розмірі 142 452,00 грн підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Окрім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних на суму 1 449,27 грн, нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 04.07.2023 по 20.09.2023.

Суд зазначає, що за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних.

Заперечення відповідача щодо здійснених позивачем нарахувань відсотків річних в частині визначення періоду відповідних нарахувань, взяті судом до уваги. Так, суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві щодо необхідності врахування при визначенні строку здійснення розрахунків за поставлений товар дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що останнім днем погодженого сторонами у Договорі строку оплати відповідачем за поставлений товар є 27.07.2023 (120 робочих днів з дати реєстрації податкової накладної щодо спірної поставки).

З урахуванням наведеного, судом здійснено перевірку нарахувань 3 % річних і встановлено таке, що обґрунтованою сумою 3 % річних у спірних правовідносинах є 1 008,89 грн.

При цьому у стягненні з відповідача 3 % річних у розмірі 440,28 грн належить відмовити.

При цьому, щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення 3 % річних, суд зазначає, що обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач просить врахувати специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні. З метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, та істотність обставин, що зумовили невчасне здійснення розрахунків із позивачем, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, відповідач просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення 3% річних до 1 гривні.

Суд зауважує, що право на зменшення розміру штрафних санкцій / неустойки рішенням суду передбачено приписами ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України.

Так, статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, суд наголошує, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, оскільки 3% річних не є штрафними санкціями у розумінні Господарського кодексу України, відтак ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не передбачено право суду на їх зменшення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд відмічає, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, враховуючи закриття судом провадження у справі в частині позовних вимог, позивач має право звернутися до суд з клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за відповідну частину вимог.

В іншій частині, судовий збір в сумі 2 151,92 грн, пропорційно до задоволених вимог (143 460,99/143 901,27 * 2 158,52), у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Щодо розподілу витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 984,90 грн.

Як встановлено судом у даній справі позивачем подано до суду докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

1. Договір про надання правової допомоги № 1-190923 від 19.09.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «Право-Лекс» (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (замовик), відповідно до предмету якого замовник доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу замовнику у правовідносинах з Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція», в тому числі, але не виключно, з приводу стягнення в судовому порядку заборгованості за поставлену продукцію по Договору поставки № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023, представництво інтересів в суді першої інстанції, апеляційної інстанції, касаційної інстанції, складання документів (п. 1.1). Для надання правової допомоги та представництво інтересів замовника адвокатське об`єднання призначає адвоката Веснянко Олександра Миколайовича (п. 1.2). Умовами Договору, зокрема, передбачено, що за професійну правничу допомогу, надану адвокатським об`єднанням, замовник сплачує грошову винагороду. Сторони погодили, що вартість 1 години роботи адвоката в грошовому еквіваленті складає 939,40 грн.

2. Акт надання послуг № 1/20-09-23 від 20.09.2023, зі змісту якого вбачається надання виконавцем (адвокатським об`єднанням) замовнику таких послуг: «Вивчення та аналіз: Вивчення та аналіз: Договору поставки № 53-123-01-23-07981 від 09.01.2023 року; специфікації № 1; видаткової накладної № 2 від 16.01 2023 року; ТТН № 2 від 16.01.2023 року; податкової накладної № 4 від 16.01.2023 року; квитанції; претензії № 1 від 10.07.2023 року (вих № 10/07-1) та інших документів після відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «ТД «ПРОМСАНТЕХНІКА-1». Складання тексту позовної заяви, розрахунок 3% річних, формування додатків документів до позовної заяви, відправлення копії позову з додатками відповідачу та до суду. Складання відповіді на відзив (після відкриття провадження у справі, та інших письмових документів у спразі під час її розгляду в суді першої інстанції)» на загальну суму 7 984,90 грн.

3. Рахунок на оплату № 1/20-09-23 від 20.09.2023 на суму 7 984,90 грн.

4. Платіжна інструкція № 120 від 20.09.2023 на суму 7 984,90 грн. Суд зауважує, що призначення платежу містить посилання на рахунок № 1/20-09-23 від 20.09.2023.

5. Наказ № 1 від 29.02.2016 про прийняття Адвокатським об`єднанням «Право-Лекс» на роботу Веснянко Олександра Миколайовича.

За результатами оцінки відповідних доказів суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7 984,90 грн є документально доведеними.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.126 ГПК України).

У даній справі відповідач у відзиві вказував, що: 1) вартість послуг на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 2) наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи;

3) проведено мінімум аналітичної роботи адвоката; 4) витрати на правову допомогу не співмірні зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надані послуги, ціною позову, значенням справи для сторони; 5) незначна складність справи; 6) відсутній публічний інтерес до справи.

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ПАЕС вважає, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності, оскільки Відповідач по суті не заперечує проти наявності основного боргу перед Позивачем, що в свою чергу звільняє Адвоката від обов`язку доведення його наявності перед судом. Також, оскільки справа № 915/1482/23, за клопотанням Позивача, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, представник Позивача не буди витрачати додатковий час та зусилля пов`язані з розглядом цієї справи в суді.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Подібний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, будь-яких доказів або конкретних обґрунтувань, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку позивачем відповідних витрат на правничу допомогу відповідачами суду не надано.

Також відповідач у своїх запереченнях не зазначив обґрунтованих підстав та доводів, як і не надав доказів стосовно неспівмірності / нерозумності визначених та понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Посилання на вказані обставини у відзиві є лише декларативними.

З огляду на викладене, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 7 984,90 грн відповідають встановленим критеріям.

За такого, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача 7 960,47 грн витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог (143 460,99/143 901,27 * 7 984,90).

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 231, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 915/1482/23 в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 80 748,00 грн за відсутністю предмета спору.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (39610, Полтавська обл., м Кременчук, вул. Свіштовська, 3-А; ідентифікаційний код 23806668) заборгованість в розмірі 142 452,00 грн, 3 % річних в розмірі 1 008,99 грн, а також 2 151,92 грн судового збору та 7960,47 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 440,28 грн відмовити позивачу.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПРОМСАНТЕХНІКА-1» (39610, Полтавська обл., м Кременчук, вул. Свіштовська, 3-А; ідентифікаційний код 23806668);

Відповідач: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546).

Повне рішення складено та підписано судом 01.12.2023.

Суддя О.Г. Смородінова