ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023р. Справа № 904/4933/23

За позовом: Міністерства юстиції України, м. Київ

До: Благодійної організації «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення», м. Київ (відповідач - 1) та Марганецької міської організації Комуністичної партії України, м. Марганець (відповідач - 2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комуністична партія України, м. Київ

Про: визнання недійсним договору

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство юстиції України (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (відповідач - 1) та Марганецької міської організації Комуністичної партії України (відповідач - 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Комуністична партія України про:

- визнання недійсним договору дарування нерухомого майна серія та номер НАР302708, НАРЗ02709 від 07.09.2015р. 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Клубна, буд. 9А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13; укладеного між Марганецькою міською організацією КПУ та БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.;

- скасування державної реєстрації прав БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» на 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Клубна, буд. 9А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 13.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини: у 2014 р. Міністерство юстиції України звернулося до суду з позовом про заборону діяльності КПУ . Розгляд цієї справи тривав понад 8 років та рішенням Восьмого апеляційного адміністартивного суду від 05.07.22р. у справі № 826/9751/14 позов задоволено заборонено діяльність КПУ, передано майно, кошти та інші активи КПУ, її обласних, міських та районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. В ході виконання Мінюстом цього рішення стало відомо про відчуження майна Марганецькою міською організацією КПУ на користь БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (керівником та представником якої з 2007 р. був і є син народного депутата України та керівника КПУ Симоненка П.М. Симоненко А.П.) на підставі оспорюваного у цій справі договору дарування.

В свою чергу, засновником БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» є ТОВ «НКФ Контур», засновниками якого є сини керівника КПУ Симоненка П.М. Симоненко А.П. та Симоненко К.П.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вказує, що укладання спірного договору спрямоване не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна у державну власність. На підтвердження такого правового обґрунтування позовних вимог додатково посилається на наступні правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 19.10.16 р. у справі №306/2952/14-ц та від 09.09.17р. у справі № 359/1654/15-ц : … фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний , вважає , що така протизаконна ціль, як укладання особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовуються незаконним відчуженням відповідачем-1 майна КПУ фактично на користь синів керівника цієї партії виключно з метою приховання цього майна від передачі у власність держави.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.23р. відкрито провадження у справі №904/4933/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Ухвалою суду від 06.10.23р. судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06.10.23р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 26.10.23р. залишено без задоволення повторне клопотання позивача про витребування доказів.

БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (відповідач-1) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином на адресу, зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями, направленими на адресу відповідача та отриманим відповідачем 06.11.23р.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №225176 від 13.09.23р. юридична особа - Марганецька міська організація КПУ ( ідентифікаційний код 33623612, відповідач-2) припинена.

Комуністична партія України (третя особа) письмових пояснень щодо позову не надала. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №225181 від 13.09.23 р. юридична особа - Комуністична партія України (ідентифікаційний код 00049147) перебуває в стані припинення.

Відповідно до ч.2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У 2014 році Міністерство юстиції України звернулось до суду з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку із порушенням партії статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні».

11.07.2014р. Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження у справі № 826/9751/14 за позовом Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби безпеки України, Всеукраїнського об`єднання «Свобода», Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації «Воля-Громада-Козацтво», Української республіканської партії, ОСОБА_1 , за участю Офісу Генерального прокурора, про заборону діяльності політичної партії.

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.22р. у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.22р. задоволено позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служб безпеки України, Всеукраїнського об`єднання «Свобода», Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації «Воля-Громада-Козацтво», Української республіканської партії, ОСОБА_1 , за участю Офісу Генерального прокурора, про заборону діяльності політичної партії. Вказаним рішенням заборонено діяльність Комуністичної партії України, передано майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Згідно з пунктом 2 Порядку переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 №896 (Порядок), після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, у резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави, Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст.

Міністерством юстиції видано наказ від 07.11.2022 №4964/5 «Про затвердження Переліку майна, коштів та інших активів забороненої судом Комуністичної партії України(ідентифікаційний код 00049147), її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, що передається у власність держави», до якого вносились відповідні зміни.

За наслідком опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем встановлено, що після відкриття 11.07.2014 судом провадження у вищезазначеній адміністративній справі про заборону партії Марганецькою міською організацією Комуністичної партії України було відчужено 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 13, на підставі договору дарування від 07.09.15р., серія та номер: НАР302708, НАР302709, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №3.08.2023р. набувачем нерухомого майна на підставі спірного договору стала Благодійна організація «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення», керівником та представником якої з 2007 року був і є син народного депутата України та керівника Комуністичної партії України ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

При цьому, засновником Благодійного фонду є Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково комерційна фірма «Контур», засновниками якого є сини керівника Комуністичної партії України ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Звертаючись з позовною заявою, позивач зазначає, що договір дарування від 07.09.15р. підлягає визнанню недійсним, як фіктивний, з огляду на те, що сторони при його укладанні знали заздалегідь, що він не буде виконаний, а його укладання спрямовано не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна у державну власність.

Вказані обставини, стали підставами для звернення Міністерства юстиції України з позовом у даній справі, в якому заявлено вимоги про визнання недійсним зазначеного договору дарування та скасування державної реєстрації прав БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» на нерухоме майно , яке є предметом договору.

Як вказує позивач , 07.09.15р. між Марганецькою міською організацією Комуністичної партії України та БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та зареєстрований за №НАР302708, №НАР302709. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №342907635 від 15.08.23р. власником квартири, загальною площею 64,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Благодійна організація «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення».

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У силу приписів статті 215 ЦК України недодержання особою при вчиненні правочину наведених вимог є правовою підставою для визнання його недійсним у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише «про людське око», знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третястатті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якого може бути як підстава, передбаченастаттею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбаченастаттею 228 ЦК України.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1 820/17 (провадження № 61-2761св19) зазначено, що «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Наявність умислу у сторін угоди означає, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладалася, та сторони прагнули або свідомо допускали ненастання правових наслідків, обумовлених договором.

Судом встановлено, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.22р. у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.22р., задоволено позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служб безпеки України, Всеукраїнського об`єднання «Свобода», Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації «Воля-Громада-Козацтво», Української республіканської партії, ОСОБА_1 , за участю Офісу Генерального прокурора, про заборону діяльності політичної партії. Вказаним рішенням заборонено діяльність Комуністичної партії України , передано майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Частиною другою ст.21 Закону України «Про політичні партії в Україні» у редакції, яка діяла на момент відкриття провадження у справі №826/9751/14, було встановлено, що заборона діяльності політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск керівних органів, обласних, міських, районних організацій політичних партій, її первинних осередків та інших структурних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії.

При цьому частиною 3 ст.105 ЦК України у редакції, яка діяла на момент відкриття провадження у справі №826/9751/14, визначено, що суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до Цього кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Суд приймає до уваги, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій" від 03.05.2022, який набрав чинності 18.05.2022, внесено зміни, зокрема, до Закону України "Про політичні партії в Україні".

Статтю 21 Закону доповнено частиною четвертою, згідно з якою у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду.

Ураховуючи пряму військову агресію з боку Російської Федерації, зважаючи на антиукраїнську політичну та організаційну діяльність, пропаганду війни, реальні загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву її безпеки, а також дії, спрямовані на незаконне захоплення державної влади, демонстрацію проявів колабораціонізму, насильства, поширення відомостей про виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, діяльність Комуністичної партії України, її структурних утворень 05.07.2022 судом заборонено.

Передано майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Наслідки прийняття судового рішення про заборону діяльності Партії варто розуміти як позбавлення права власності на майно, що є санкцією за вчинення правопорушення, що передбачена законом.

Як зазначалося вище, перехід належного Партії та її структурним утворенням майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує Мін`юст, який виступає кредитором у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що укладання договору дарування відбувалося після відкриття 11.07.2014 провадження у справі №826/9751/14.

Крім того, із наявних матеріалів справи також слідує, що набувачем за спірним договором стала БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» керівником якої є ОСОБА_3 (син керівника КПУ Симоненка П.М.) При цьому засновником благодійного фонду є ТОВ "Науково комерційна фірма "Контур", засновниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (сини керівника КПУ Симоненка П.М.), що свідчить про пов`язаність осіб правочину та спільну реалізацію ними волевиявлення на свідоме зловживання правом на шкоду іншій особі, оскільки діючи недобросовісно та зловживаючи правами на шкоду Позивачу, як кредитору, мали спільний умисел на використання правочину з укладання договору дарування виключно з метою уникнення звернення стягнення на майно другого відповідача внаслідок заборони діяльності його партії за рішенням суду.

За таких обставин спірний договір кваліфікований судом, як правочин, який не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, тобто, як фіктивний правочин.

Враховуючи викладене, договір дарування, укладений 07.09.15р. між Марганецькою міською організацією Комуністичної партії України та БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки під час розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання спірного договору дарування від 07.09.2015 року недійсним, в силу ст. 216 Цивільного кодексу України вказаний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За таких обставин, вимоги позивача про скасування державної реєстрації прав БО «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» на 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13 також підлягають задоволенню.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати недійсним договір дарування нерухомого майна серія та номер: НАР302708, НАРЗ02709 від 07.09.2015р. - 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Клубна, буд. 9А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13; укладеного 07.09.15р. між Марганецькою міською організацією Комуністичної партії України (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Клубна, б.9-А, ) та Благодійною організацією «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (03055, м. Київ, вул. Ванди Василевської, буд.7, ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.

3.Скасувати державну реєстрацію прав Благодійної організації «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (03055, м. Київ, вул. Ванди Василевської, буд.7, ) на 1/5 частки нежитлового приміщення загальною площею 64,5кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Клубна, буд. 9А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 13.

4.Стягнути з відповідача 1 : Благодійної організації «Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення» (03055, м. Київ, вул. Ванди Василевської, буд.7, ) на користь позивача - Міністерства юстиції України ( 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ) 2 684,00грн. витрат на сплату судового збору.

5.Закрити провадження стосовно відповідача 2 - Марганецької міської організації Комуністичної партії України (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Клубна, б.9-А, ).

Видати відповідні накази після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процессуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 01.12.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.