ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 Справа № 922/3928/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Пугачові Д.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Ізюмської міської ради (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, пл. Центральна, буд. 1; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Земля" (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18; )
про розірвання договору, виселення та стягнення 20797,01 грн.
за участю представників сторін:

позивача Кисельова Н.С. (витяг з ЄДРПОУ);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Ізюмська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Земля" (далі - відповідач), в якій просить суд:

1. Стягнути з ТОВ «Фірма-Земля» на користь Ізюмської міської ради заборгованість з орендної плати за Договором оренди майна, що належить до комунальної власності №138 від 17.01.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 368, у розмірі 20 797,01 грн.;

2. Стягнути з ТОВ «Фірма-Земля» на користь Ізюмської міської ради витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 8052 грн.;

3. Розірвати Договір оренди майна, що належить до комунальної власності №138 від 17.01.2007, укладений між Територіальною громадою міста Ізюм в особі міської ради, , від імені якої на підставі рішень 25 сесії 24 скликання Ізюмської міської Ради за №1056 від 29 квітня 2004 року, 28 сесії 4 скликання Ізюмської міської Ради №1221 від 30 липня 2004 року, діє начальник Управління житлово-комунального господарства Гавриленко Ірина Дмитрівна та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма-Земля», , в особі директора Жеребцова Євгена Сергійовича, який посвідчено приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 368.

4. Виселити ТОВ «Фірма-Земля» з займаних нежитлових приміщень: № 7 площею 13,6 кв. м, приміщення № 8 площею 15,7 кв. м, загальною площею 29,3 кв. м, що складає 3/250 ч. житлового будинку, розміщені за адресою: вул. Соборна, 18, м. Ізюм, Харківська область, та передати приміщення Управлінню житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради (, місце знаходження: 64309, м. Ізюм, вул. Покровська, 32).

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007, щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів до місцевого бюджету.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2023 позовну заяву Ізюмської міської ради залишено без руху; надано останній п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви; визначено спосіб усунення недоліків.

Ізюмська міська рада звернулось до суду з письмовими поясненнями (вх. № 25360 від 19.09.2023), до якої додала документи, про необхідність надання яких було вказано в ухвалі від 08.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.09.2023 відкрито провадження у справі № 922/3928/23; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 23.10.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 підготовче засідання відкладено на 08.11.2023.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву в порядку та строки, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської від 20.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області 08.11.2023 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 22.11.2023.

На судове засідання 22.11.2023 прибув представник позивача, просить суд заявлений позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 22.11.2023 свого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, судом направлено на адресу його державної реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копії ухвал від 20.09.2023, від 23.10.2023 та від 08.11.2023, проте вони повернулись на адресу суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 59-62, 70-73, 79-82).

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120, ч. 5-6 ст. 242 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 17.01.2007 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 (далі за текстом договір; а. с. 5-7), за умовами якого (п. 1.1) на підставі рішень міськвиконкому Ізюмської міської ради № 1297 від 21.12.2000 та № 00018 від 11.01.2007, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення: № 7, площею 13,6 кв. м., № 8 15,7 к в. м., загальна площа приміщень 29,3 кв. м., що складає 3/250 ч. житлового будинку (надалі майно), розміщені за адресою: м. Ізюм Харківської обл., вул. Соборна, буд. 18, що знаходиться на балансі житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства. Майно передається в оренду для розміщення офісу ТОВ Фірма-Земля.

Згідно з п. 2.1 договору, Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається Територіальна громада міста Ізюма в особі міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить 442,78,00 (чотириста сорок дві) гривні за базовий місяць, яка індексується кожен наступний місяць на індекс інфляції.

На підставі п. 3.3 договору орендна плата перераховується до місцевого бюджету у розмірі 100% до 15 числа наступного місяця на поточний рахунок № 0012 в банку УДК в Харківській області; МФО 251011, код платежу 22080401, одержувач: Ізюмське ВДК в Харківській області, .

Згідно з п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.2, п. 5.6 Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату. Щокварталу, до 15 числа місяця, наступного за останнім місяцем звітного кварталу, надавати Орендодавцеві інформацію про перерахунок орендної плати (копію платіжного доручення з .відміткою обслуговуючого банку).

Згідно з п. 5.7 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

З урахуванням змін, внесених до договору 17.04.2008, Договір оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007 укладено строком на двадцять п`ять років з 17 січня 2007 року до 17 січня 2032 року включно.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 17 січня 2007 року за № 368

Як свідчать матеріали справи, за актом передачі в оренду нежитлового приміщення житлового будинку № 18 по вул. Соборній, площа якого складає 29,3 кв. м, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в користування приміщення, визначені Договором оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007.

До кінця січня 2022 року сторони належним чином виконували умови договору, однак, починаючи з лютого 2022 року Орендар перестав вносити орендну плату за договором.

Матеріали справи свідчать про те, що з 24.02.2022 по 31.12.2022 орендна плата за договором не нараховувалась відповідно до п. п. 1 п. 1 постанови КМУ «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану». З 01.01.2023 поновлено нарахування орендної плати.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, станом на 01.07.2023 відповідач має перед позивачем заборгованість з орендної плати за Договором в сумі 20797, 01 грн, в т.ч. за 23 дня лютого 2022 року - 1727,24 грн, за січень 2023 року - 3122,16 грн., за лютий 2023 року 3144,02 грн., за березень 2023 року - З181,75 грн., за квітень 2023 року - 3188,11 грн., за травень 2023 року - 3204,05 грн., за червень 2023 року - 3229,68 грн.

Зазначене, в т.ч.підтверджується доповідною Управління економіки та інвестицій апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради (а. с. 10-12).

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача претензії № 2 від 26.05.2023, № 5 від 14.06.2023, № 8 від 12.07.2023 з вимогами про погашення існуючих заборгованостей з орендних платежів (а. с. 13-28). Однак, відповідачем вимоги викладені у наведених претензіях, залишились без відповіді та без задоволення.

Також в матеріалах справи містяться листи позивача (а. с. 29-37), в яких останній просив відповідача забезпечити доступ до орендованих приміщень для своїх працівників з метою реалізації прав орендодавця, однак, листи повернулись на адресу позивача з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Наведені обставини, щодо несплати орендних платежів стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати, розірвати укладений з відповідачем договір оренди, а також виселити відповідача з орендованих приміщень та передати їх Управлінню житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007 в загальній сумі 20797,01 грн. за період лютий 2022 року червень 2023 року підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовано. Строк виконання зобов`язань з її сплати є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у відповідній частині, та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про розірвання договору та виселення відповідача суд зазначає наступне:

У п. 8.2 договору сторонами передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, або прострочення орендної плати більше як три місяці.

Абзацем 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено істотні умови договору, а саме: предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем умов договору, оскільки останній не вносить орендної плати за більше ніж 7 місяців користування орендованим майном.

На підставі п. 8.2. договору, за наведених обставин позивач має право ініціювати питання про розірвання договору.

Окрім того, внаслідок систематичного порушення відповідачем умов договору щодо внесення орендних платежів, позивач не отримує те, на що розраховував при укладанні договору, а саме, на отримання орендних платежів, тобто допущені відповідачем порушення умов договору є істотними.

З огляду на викладене суд також приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання договору оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007.

В зв`язку з розірванням наведеного договору, у відповідача відсутні правові підстави для займання нежитлових приміщень, які він орендував за цим договором.

Тим більше, орендовані приміщення мають бути повернуті відповідачем позивачу на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України та п. 5.7 договору.

За таких обставин, вимоги позивача про виселення відповідача з орендованих приміщень також підлягають задоволенню..

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача передати приміщення Управлінню житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради.

В даному випадку, позов в межах даної справи заявлено Ізюмською міською радою у власних інтересах.

Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради є самостійною юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є державне управління загального характеру, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 65).

При цьому, Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради є юридичною особою публічного права, права та обов`язки якої набуває з моменту державної реєстрації та самостійно приймає рішення і здійснює діяльність в межах компетенції, передбаченої чинним законодавством України та має право від свого імені укладати договори, бути позивачем та відповідачем у судах.

В даному випадку Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради не є ні стороною ні третьою особою в межах даної справи.

Таким чином, покладення рішенням суду на Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради певних обов`язків порушує права зазначеної особи.

З огляду на викладене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача передати приміщення Управлінню житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради не підлягають задоволенню .

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 8052,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Земля" (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18; ) на користь Ізюмської міської ради (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, пл. Центральна, буд. 1; ):

20797,01 грн заборгованості за договором оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007;

8052,00 грн. судового збору;

Розірвати договір оренди майна, що належить до комунальної власності № 138 від 17.01.2007, укладений між Ізюмською міською радою (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, пл. Центральна, буд. 1; ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма-Земля" (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18; ).

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма-Земля" (адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18; ) з займаних нежитлових приміщень: № 7, площею 13,6 кв. м., № 8, площею 15,7 кв. м., загальною площею 29,3 кв. м., що складає 3/250 житлового будинку, розміщеного за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "28" листопада 2023 р.

Суддя О.І. Байбак