ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Справа № 906/525/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф-УкрАгро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2023 у справі № 906/525/23 (суддя Тимошенко О.М, повний текст рішення складено 25.07.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф-УкрАгро"

про стягнення 1 315 288, 80 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф-УкрАгро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

позивача (за первісним позовом) - Рівний Є.О.;

відповідача (за первісним позовом) - Рудик В.Р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (далі - позивач (за первісним позовом), ТОВ "ОТП Лізинг") звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф-УкрАгро" (далі - відповідач (за первісним позовом), ТОВ "Тріумф-УкрАгро") 1 315 288, 80 грн боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Тріумф-УкрАгро" умов договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022 в частині сплати лізингових платежів.

Також ТОВ "Тріумф-УкрАгро" звернулося до Господарського суду Житомирської області із зустрічним позовом до ТОВ "ОТП Лізинг" про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022, укладеного між ТОВ "Тріумф-Украгро" та ТОВ "ОТП Лізинг" на підставі ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовані посиланням ТОВ "Тріумф-УкрАгро" на неналежне виконання умов договору фінансового лізингу ТОВ "ОТП Лізинг", оскільки майно в лізинг фактично не було передано, в акті приймання-передачі до договору та у видатковій накладній не зазначено місця поставки об`єкта лізингу, що суперечить нормам чинного законодавства та не є спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.07.2023 первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ "Тріумф-Украгро" на користь ТОВ "ОТП Лізинг" 1 315 288, 80 грн заборгованості по лізинговим платежам та 19 729, 33 грн судового збору. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Суд першої інстанції в частині первісних позовних вимог зазначив, що ТОВ "Тріумф-Украгро" контррозрахунку суми боргу не надало, факт отримання об`єкту лізингу та часткової сплати лізингових платежів не заперечило, а тому вимоги про стягнення боргу в сумі 1 315 288,80 грн обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову, то суд першої інстанції зазначив, що при укладанні сторонами договору не було порушено приписів ст. ст. 203, 215 ЦК України, договір відповідає вимогам законодавства, виконання умов договору було схвалено шляхом підписанням договору, акту прийому-передачі об`єкту лізингу, додаткової угоди № 1 до договору із графіком лізингових платежів, прийняттям відповідних прав та зобов`язань за укладеним правочином, і їх подальшої реалізації, а тому відсутні правові підстави для визнання правочину недійсним.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Тріумф-Украгро" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання апелянта про відкладення розгляду справи у зв`язку із зверненням до суду із позовом до ТОВ "Тео-Трейдинг" та ТОВ "ОТП Лізинг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу та необхідністю об`єднати вказану позовну заяву зі справою № 906/525/23 для їх спільного розгляду; ухвала суду першої інстанції від 03.07.2023 не була оприлюднена в ЄДРСР;

- місцевим господарським судом не надано оцінки обставинам і причинам неявки представника відповідача у судове засідання, наявності/відсутності підстав для відкладення судового розгляду справи; апелянт не мав змоги реалізувати своє право на викладення відповідних аргументів під час судового розгляду (судових дебатів) в суді першої інстанції та подати нові докази, виявлені після закриття підготовчого засідання, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення через порушення норм процесуального права;

- скаржник звертає увагу суду на те, що майно в лізинг не передавалось, в акті приймання-передачі до договору не зазначено місця передачі об`єкта лізингу, хоча акт складений у м. Київ, що суперечить нормам чинного законодавства та не є спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором;

- сам лише факт складання та підписання сторонами актів не є безумовним свідченням реальності господарських операцій за договором, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації, зазначеної у цих документах;

- наданими позивачем (за первісним позовом) доказами не підтверджується факт реального приймання-передачі об`єкта лізингу за спірними актами приймання-передачі та видатковою накладною у пункті поставки і відповідно не доведено виконання відповідачем (за зустрічним позовом) свого обов`язку за договором фінансового лізингу;

- скаржник посилається на обставини, встановлені в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 08.02.2023 та зазначає, що договір фінансового лізингу та додатки до нього підписано не директором ТОВ "Тріумф-УкрАгро", а невстановленою третьою особою, тому наслідком підроблення підпису в договорі є його недійсність на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України; апелянт вважає за необхідне скористатися своїм процесуальним правом і доповнити зустрічний позов фактичними обставинами, які стали йому відомі після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті;

- на виконання ч. 1 ст. 124 ГПК України апелянт повідомляє, що у зв`язку із розглядом судом апеляційної інстанції справи він планує понести витрати щодо судового збору в розмірі 33620 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито провадження у справі № 906/525/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.11.2023 о 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 розгляд справи відкладено на 08.11.2023 о 16:15 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.11.2023 о 15:15 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2023 відмовлено ТОВ "Тріумф-УкрАгро" в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

ТОВ "ОТП Лізинг" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач (за первісним позовом) зазначає наступне:

- суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, оскільки провадження в іншій справі ще не було відкрито, а спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту лізингу не стосується предмету спору у справі № 906/525/23;

- представник ТОВ "Тріумф-УкрАгро" був присутній у підготовчих засіданнях, подав усі документи по суті, знав про дату та час розгляду справи по суті, адже саме на судове засідання 18.07.2023 ним було подане безпідставне клопотання про відкладення розгляду справи; подаючи клопотання про відкладення розгляду справи представник не зазначив жодних причин його неявки в судове засідання; зазначені у вказаному клопотанні обставини щодо подання позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу не є підставою для відкладення розгляду справи згідно із статтею 202 ГПК України, та як наслідок, правомірно не були розцінені судом першої інстанції як поважні та правомірні. Тим більше, що подання іншого позову жодним чином не перешкоджали участі представника ТОВ "Тріумф-УкрАгро" в судовому засіданні 18.07.2023;

- відповідно до умов договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL, акт приймання-передачі є належним доказом приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в користування; згідно п. 5 акту приймання-передачі від 06.01.2022 при прийнятті об`єкта лізингу у лізингоодержувача були відсутні будь-які зауваження. Також 06.01.2022 була складена та підписана уповноваженими представниками сторін видаткова накладна № 30, яка додатково підтверджує здійснення поставки ТОВ "ОТП Лізинг" на користь ТОВ "Тріумф-УкрАгро" об`єкту лізингу;

- ТОВ "Тріумф-УкрАгро" в рамках своїх апеляційних вимог виходить за межі розгляду зустрічних позовних вимог, що були ним заявлені в суді першої інстанції, і як наслідок, зміна зустрічних позовних вимог на стадії апеляційного розгляду є недопустима. До того ж, суд апеляційної інстанції не має підстав для встановлення нових обставин в рамках подачі апеляційної скарги на рішення суду, що також унеможливлює в рамках даної справи встановлення факту волевиявлення директора ТОВ "Тріумф-УкрАгро" на підписання договору.

ТОВ "Тріумф-УкрАгро" надіслало до суду клопотання, в якому просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подачі клопотання про долучення доказів; поновити пропущений строк на долучення доказів у справі та долучити додані до цього клопотання докази, а саме: копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №757/14638/23-к, копію протоколу обшуку, копії заяв ТОВ "Тріумф-УкрАгро" від 15.09.2023 на адресу ТОВ "ОТП Лізинг" про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу від 04.01.2022 із доказами їх направлення, копії адвокатських запитів на адресу ГСУ НП та Державної митної служби та копію листа Державної митної служби, копію запиту слідчого на адресу ТОВ "ОТП Лізинг" та відповіді на цей запит, докази надсилання клопотання із додатками позивачу (за первісним позовом).

Обґрунтовуючи дане клопотання заявник, зокрема, вказує, що розгляд справи судом першої інстанції фактично здійснено без участі представника ТОВ "Тріумф-УкрАгро". Внаслідок приховування ТОВ "ОТП Лізинг" ряду істотних обставин, що мають значення для прийняття у цій справі законного та обґрунтованого судового рішення, а саме наявність кримінальних проваджень, виникла необхідність у наданні до суду апеляційної інстанції даних документів. Заявник вважає, що при вирішенні даної справи варто зібрати докази, які дозволять її вирішити повно, об`єктивно та неупереджено, адже певні обставини, встановлені у межах господарської справи, можуть бути використані певними особами у кримінальному провадженні №0000231 від 09.02.2023. Вказана інформація є важливою для прийняття правильного та обґрунтованого судового рішення у цій справі, адже підтверджує або спростовує доводи ТОВ "Тріумф-УкрАгро" про відсутність реальних намірів у ТОВ "ОТП Лізинг" здійснити оспорюваний правочин (адже якщо таке майно не виготовлялось або не ввозилось на територію України, то відповідно воно і не могло бути предметом договору купівлі-продажу та договору фінансового лізингу. Окрім того, необхідно витребувати документи, які б підтвердили здійснення транспортування предмету договору купівлі-продажу.

Заявник вказує, що ТОВ "Тріумф-Украгро" не подавало такого клопотання до суду, а також не направляло ТОВ "ОТП Лізинг" заяву про розірвання договору фінансового лізингу через постійні запевняння з боку посадових осіб ТОВ "ОТП Лізинг" про якнайшвидшу передачу сільськогосподарської техніки та можливість врегулювання спору у позасудовому порядку. У подальшому неможливість поставки техніки представники ТОВ "ОТП Лізинг", зі слів директора ТОВ "Тріумф-Украгро", мотивували початком війни. Окрім того, про дану шахрайську схему відповідач (за первісним позовом) дізнався вже після вирішення спору судом першої інстанції.

ТОВ "Тріумф-УкрАгро" надіслало до суду клопотання, в якому просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подачі клопотання про витребування доказів; поновити пропущений строк на подання клопотання про витребування доказів у справі.

Витребувати у ТОВ "ОТП Лізинг" товарно-транспортну накладну до договору купівлі-продажу 12374-S від 04.01.2022, укладеного між ТОВ "Тео-Трейдинг" (продавець), ТОВ "ОТП Лізинг" (покупець/дізингодавець) та ТОВ "Тріумф-УкрАгро" (лізингоодержувач), а також інформацію із підтверджуючими документами про місце зберігання сільськогосподарської техніки до моменту її передачі ТОВ "Тріумф-УкрАгро". Зазначені документи, в разі їх отримання, долучити до матеріалів справи.

Витребувати у Головного слідчого управління Національної поліції України:

- інформацію про те, чи призначалась та чи проводилась у кримінальному провадженні №0000231 від 09.02.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України почеркознавча експертиза щодо договору купівлі-продажу 12374-S від 04.01.2022, укладеного між ТОВ "Тео-Трейдинг" (продавець), ТОВ "ОТП Лізинг" (покупець/дізингодавець) та ТОВ "Тріумф-УкрАгро" (лізингоодержувач) щодо акту приймання-передачі майна до цього договору та щодо інших додатків до цього договору; почеркознавча експертиза щодо договору фінансового лізингу №12374-SME-FL від 04.01.2022, актів приймання-передачі до нього. Якщо так, то надати належним чином засвідчену копію відповідного висновку експертизи та надати дозвіл на його використання у межах господарської справи;

- інформацію про те, чи повідомлено комусь про підозру у кримінальному провадженні №0000231 від 09.02.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України та чи скеровувався до суду обвинувальний акт (якщо так, то кому оголошено про підозру та за якими фактами та щодо кого та за якими фактами скеровано обвинувальний акт до суду, вказати фабулу у обвинувальному актів або надати належним чином засвідчену копію обвинувального акту), інформацію чи визнано когось потерпілим від злочину у кримінальному провадженні (якщо так, то надати відомості щодо розміру шкоди та потерпілого);

- інформацію про те, чи встановлено у кримінальному провадженні № 0000231 від 09.02.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України чи виготовлялось заводом - виробником та чи ввозилось на територію України майно, а саме сівалка точного висіву Great Plains YP1625, 2020 року виготовлення, серійний № GP-C3465Q (арк.7 ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13.04.2023 у справі № 757/14638/23-к), і якщо так, то коли та ким таке майно ввезено в Україну; інформацію про те, чи реально ТОВ "ТЕО-ТРЕЙДИНГ" передавалось на користь ТОВ "ОТП Лізинг" майно на підставі договору купівлі-продажу № 12374-S від 04.01.2022 (сівалка точного висіву Great Plains YP1625, 2020 року виготовлення, серійний № GP-C3465Q); інформацію про те чи віднайдено фізично сівалку точного висіву Great Plains YP1625, 2020 року виготовлення, серійний № GP-C3465Q; інформацію про те, чи дійсно реєструвались права на цю техніку органами Держпродспоживслужби та чи видавалось у законному порядку відповідне свідоцтво про реєстрацію (якщо так, то кому саме). Якщо так, то надати відповідну інформацію із належним чином засвідченими копіями відповідних документів.

Витребувати у Державної митної служби України інформацію про те, чи ввозилась у період з 01.01.2020 по 20.01.2022 на територію України наступна сільськогосподарська техніка (якщо так, то ким та коли): сівалка точного висіву Great Plains YP1625, 2020 року виготовлення, серійний №GP C3465Q.

Розглянувши в судовому засіданні 30.11.2023 клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак ст. 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та має зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на приписи процесуального закону встановлення поважності (неповажності) причин пропуску процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Стаття 269 ГПК України визначає межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 даної статті).

В даному випадку, як вбачається зі змісту клопотання, апелянт обґрунтовує неможливість подання до суду першої інстанції доказів, зазначених у прохальній частині клопотання тим, що розгляд справи судом першої інстанції фактично здійснено без його участі, заявнику не було відомо про обставини (наявність кримінальних проваджень), що унеможливило подання вказаних доказів; про існування вказаних обставин заявник дізнався вже після вирішення спору судом першої інстанції.

Заявник також вказує, що ТОВ "Тріумф-Украгро" не подавало такого клопотання до суду, а також не направляло ТОВ "ОТП Лізинг" заяву про розірвання договору фінансового лізингу через постійні запевняння з боку посадових осіб ТОВ "ОТП Лізинг" про якнайшвидшу передачу сільськогосподарської техніки та можливість врегулювання спору у позасудовому порядку. У подальшому неможливість поставки техніки представники ТОВ "ОТП Лізинг" мотивували початком війни.

Апеляційний господарський суд вказує, що відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - ТОВ "Тріумф-Украгро").

Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

В даному випадку доводи, на які посилається ТОВ "Тріумф-Украгро" щодо розгляду справи судом першої інстанції без його участі та про те, що заявнику не було відомо про наявність кримінальних проваджень, що унеможливило подання вказаних доказів, спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами.

Так, колегія суддів вказує, що дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання в суді першої інстанції тривало з 18.04.2023 по 03.07.2023, тобто майже два з половиною місяці.

Як встановлено апеляційним судом, в суді першої інстанції представниками ТОВ "Тріумф-Украгро" були адвокат - Брановицький В.В., яким подано до суду зустрічну позовну заяву (т. 1, а. с. 94-97) та адвокат - Кузьмічов О.Д., який подав до суду першої інстанції клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (т. 1, а. с. 146), в якому він, зокрема, посилається на наявність кримінального провадження № 0000231 від 09.02.2023 та обставини, які були встановлені в межах даного провадження, та який приймав участь у судовому засіданні 03.07.2023 та просив суд відкласти розгляд справи у клопотанні від 18.07.2023 (т. 1, а. с. 151).

Суд вказує, що приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність зовсім інших критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Натомість критерій "поважність причин" застосовується до процедури поновлення судом процесуального строку (ст. 119 ГПК України). Заявник не наводить мотивів із зазначенням відповідних доказів об`єктивної неможливості подання вказаних доказів при розгляді спору судом першої інстанції з метою долучення їх у відповідності до приписів ст. 80 ГПК України.

Всупереч вказаним вимогам процесуального закону, заявник не мотивує в чому полягає винятковість випадку неподання ним доказів у встановлений строк та не вказує доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також суд звертає увагу на те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку відмовити ТОВ "Тріумф-УкрАгро" в поновленні строку для подачі доказів до суду апеляційної інстанції та не приймає їх до розгляду.

Розглянувши в судовому засіданні 30.11.2023 клопотання про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 81 ГПК України унормовано питання витребування доказів. Зокрема, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійно отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З огляду на положення ст. 13, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, у даному випадку, саме скаржник повинен був доводити суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх зустрічних позовних вимог та заперечень щодо первісного позову. Судом першої інстанції відповідно до вимог ГПК України надавалась можливість апелянту обґрунтувати свою правову позицію по суті справи та подати чи здобути в порядку ст. 81 ГПК України відповідні докази, чим було забезпечено принцип змагальності.

Суд зауважує, що ч. 5 ст. 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Тобто суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Однак, інформація, яку просить витребувати заявник в суді апеляційної інстанції не досліджувалася судом першої інстанції під час вирішення спору та їй не надавалася правова оцінка.

Отже, враховуючи те, що збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, заявник не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України, не навів суду поважних причин пропуску строку на подачу даного клопотання в суд апеляційної інстанції та не навів наявність підстав для його поновлення, тому колегія суддів відмовляє заявнику в поновленні пропущеного строку на витребування доказів та залишає клопотання без розгляду.

В судових засіданнях представник ТОВ "Тріумф-УкрАгро" підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, скасувати рішення суду, прийняти нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити.

Представник ТОВ "ОТП Лізинг" в судових засіданнях заперечив доводи апеляційної скарги, просять відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (позивач/лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тріумф-Украгро" (відповідач/лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 12374-SME-FL (індивідуальна частина) (а. с. 8).

Згідно п. 3 договору, невід`ємною частиною цього договору є загальні умови до договору фінансового лізингу в редакції від 17.08.2021, що знаходяться в загальному доступі та розміщенні на офіційному сайті позивача за адресою: https://otpleasing.com.ua/agro-auto-fabrica/ та https://otpleasing.com.ua/passenger-car/ (а. с. 8,18).

Загальні умови до договору фінансового лізингу є невід`ємною та публічною частиною письмового договору фінансового лізингу, в розумінні статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 загальних умов, індивідуальна частина договору - є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Шляхом підписання лізингоодержувачем індивідуальної частини договору, лізингоодержувач приєднується до публічної частини договору - загальних умов.

Загальні умови застосовуються з врахуванням умов індивідуальної частини договору, що укладений між лізингодавцем та лізингоодержувачем.

Згідно п. 4.1. загальних умов, на умовах договору, лізингодавець зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (надалі - "об`єкт лізингу"), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі, та інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 4.2 загальних умов строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу та зазначається в індивідуальній частині договору. Строк лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу.

Згідно з п. 5.1. загальних умов, приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання - передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем, умовам і специфікаціям та умовам договору.

З моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (п. 5.3 загальних умов).

У випадку, якщо об`єкт лізингу підлягає державній реєстрації, така реєстрація здійснюється на ім`я лізингодавця у визначені чинним законодавством строки. Застереження: лізингоодержувач, після проведення державної реєстрації об`єкта лізингу, за власний рахунок може здійснити тимчасову реєстрацію об`єкта лізингу в державних органах на ім`я лізингоодержувача на строк дії договору виключно за наявності письмової згоди лізингодавця, якщо це допускається законодавством (п. 5.4 Загальних умов).

Відповідно до п. 6.1 загальних умов протягом всього терміну дії договору об`єкт лізингу є власністю лізингодавця. З дати підписання акту приймання-передачі (якщо інше не буде погоджено між лізингоодержувачем, лізингодавцем та продавцем письмово), лізингоодержувач має право користуватися об`єктом лізингу у своїй господарській діяльності та зобов`язаний використовувати об`єкт лізингу за його призначенням та згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 8.1 загальних умов лізингоодержувач сплачує лізингодавцю платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до загальних умов та графіку. Всі платежі за договором виконуються в розмірі та у дату платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у загальних умовах, графіку, рахунках, виставлених лізингодавцем та інших документах лізингу, в залежності від випадку, та з урахуванням змін, що можуть відбуватися відповідно до положень документів лізингу. Сплачений лізингоодержувачем перший лізинговий платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню йому за будь-яких умов.

Відповідно до п. 8.2 загальних умов лізингоодержувач зобов`язаний виконати на користь лізингодавця наступні лізингові платежі щодо об`єкта лізингу:

8.2.1. Перший лізинговий платіж, який складається із: авансового лізингового платежу, в розмірі визначеному у відповідному графіку, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу та має бути сплачений не пізніше дати платежу, вказаної у відповідному графіку;

8.2.2. Перший періодичний лізинговий платіж складається з: а) відшкодування вартості об`єкта лізингу; б) винагороди лізингодавця, яка розраховується з дати придбання об`єкта лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати сплати першого періодичного лізингового платежу, яка визначена в графіку лізингових платежів для платежу під порядковим номером 1.

8.2.3. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із: а) відшкодування вартості об`єкта лізингу; б) винагороди лізингодавця.

Об`єкт лізингу - сівалка точного висіву Great Plains YP1625, нова 1 (одна) одиниця. Технічні характеристики об`єкта лізингу наведені згідно Специфікації, зазначеної в Розділі 2 індивідуальної частини договору (пп. 4.1, 4.3 п. 4 індивідуальної частини договору).

Строк лізингу - 60 місяців (п. 6 індивідуальної частини договору).

Місце передачі об`єкта лізингу - Житомирська область, Хорошівський район, село Радичі, вул. Лесі Українки, буд. 2А (п.7 індивідуальної частини договору).

Дата передачі об`єкта лізингу - протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання об`єкта лізингу лізингодавцем від продавця (п. 8 індивідуальної частини договору).

Відповідно до пп. 10.1 п. 10 індивідуальної частини договору загальна вартість об`єкта лізингу, що передається за договором, на момент укладення договору становить 5875 950 грн, в т.ч. ПДВ.

Графік оплати лізингових платежів щодо об`єкта лізингу визначається в графіку згідно розділу 3 індивідуальної частини договору (пп. 10.2 п.10 індивідуальної частини договору).

06.01.2022 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору фінансового лізингу, в якій уточнили вартість об`єкту лізингу та встановили графік лізингових платежів (а. с. 47).

На виконання умов договору, ТОВ "ОТП Лізинг" придбав та передав ТОВ "Тріумф-Украгро" в платне володіння та користування об`єкт лізингу, а саме сівалку точного висіву Great Plains YP1625, нова, 2020 року виготовлення, серійний № GP- C3465Q, вартістю 5 909 275 грн, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання-передачі до договору фінансового лізингу від 06.01.2022 (т 1, а. с. 50) та видатковою накладною № 30 від 06.01.2022 (т. 1. а. с. 81).

На виконання умов договору ТОВ "Тріумф-УкрАгро" здійснило оплату по лізингових платежах: 05.01.2022 платіж в розмірі 117 519 грн як вартість послуг за організацію фінансування (передбачений графіком платежу в редакції додаткової угоди № 1); 05.01.2022 платіж в розмірі 2 056 582, 20 грн як перший лізинговий платіж (авансовий платіж) (передбачений графіком платежу в редакції додаткової угоди № 1); 14.02.2022 платіж в розмірі 99 735, 41 грн як перший періодичний лізинговий платіж за січень 2022 (передбачений графіком платежу в редакції додаткової угоди № 1).

Предметом первісного позову є вимога ТОВ "ОТП Лізинг" до ТОВ "Тріумф-УкрАгро" про стягнення 1 315 288, 80 грн боргу у зв`язку із неналежним виконанням умов договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022 в частині сплати лізингових платежів.

Позовні вимоги ґрунтується на тому, що починаючи з лютого 2022 ТОВ "Тріумф-УкрАгро" припинив здійснювати платежі, внаслідок чого станом на 31.03.2023 у нього виникла заборгованість в даному розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а. с. 7) та копією банківської виписки № 031-1-3-3/73 від 21.03.2023 (а. с. 51).

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо вимог первісного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 Цивільного кодексу України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд апеляційної інстанції встановив, що факт приймання-передачі об`єкта лізингу підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками юридичних осіб актом приймання-передачі від 06.01.2022 та видатковою накладною № 30 від 06.01.2022 (т. 1, а. с. 50, 81), а також актом приймання - передачі до договору купівлі-продажу № 12374-S від 04.01.2022 (т. 1, а. с 82) та актом приймання - передачі до договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022 (т. 1, а. с. 81 на звороті). Зокрема у кожному з актів приймання - передачі вказано, що зауваження відсутні.

Колегія суддів критично оцінює доводи ТОВ "Тріумф-УкрАгро" щодо неотримання за актом приймання-передачі від 06.01.2022 об`єкту лізингу за адресою, вказаною у договорі, з огляду на здійснення відповідачем (за первісним позовом) після підписання цього акту платежу в розмірі 99735, 41 грн, як перший періодичний лізинговий платіж за січень 2022 (передбачений графіком платежу в редакції додаткової угоди № 1) - 14.02.2022.

Судом враховується, що у п. 7 договору фінансового лізингу (індивідуальної частини) сторонами погоджено місце передачі об`єкта лізингу - Житомирська область, Хорошівський район, село Радичі, вул. Лесі Українки , буд. 2 А.

В свою чергу, документ, який містить відомості про господарську операцію у розумінні ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні").

Тобто первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

При цьому зазначення у акті прийому-передачі місця передачі товару не вимагається чинним законодавством України та відсутність адреси або помилкова вказівка невірної адреси не може бути доказом фактичної не передачі майна.

Дослідивши акт приймання-передачі від 06.01.2022 до договору фінансового лізингу та видаткову накладну № 30 від 06.01.2022, а також акт приймання - передачі до договору купівлі-продажу купівлі-продажу № 12374-S від 04.01.2022, суд встановив, що вказані документи відповідають наведеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів.

Зважаючи на заперечення ТОВ "Тріумф-УкрАгро", суд звертає увагу на те, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні").

Суд також враховує, що у матеріалах справи відсутні докази звернення ТОВ "Тріумф-УкрАгро" до ТОВ "ОТП Лізинг" у період з дати підписання акту від 06.01.2022 до моменту звернення до суду із даним позовом щодо передачі об`єкта лізингу, про відмову від договору та вимоги про повернення сплачених лізингових платежів, що також спростовує твердження ТОВ "Тріумф-УкрАгро" щодо неотримання об`єкта лізингу.

Твердження ТОВ "Тріумф-УкрАгро" стосовно не проведення ТОВ "ОТП Лізинг" державної реєстрації об`єкта лізингу та неможливість у зв`язку з цим його використання у господарській діяльності спростовується наявним у матеріалах справи свідоцтвом серії ОМ № 172149 про реєстрацію машини - сівалки Great Plains YP 1625, 2020 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , виданим ГУ Держпродспоживслужби у Київській області (а. с. 123, т. 1) та відсутністю доказів звернення ТОВ "Тріумф-УкрАгро" до ТОВ "ОТП Лізинг" з цього приводу. До того ж обставини щодо реєстрації об`єкта лізингу не впливають на обов`язок по здійсненню оплат.

Суд вказує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №92423318).

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та виходячи з наведених вище норм процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Тріумф-УкрАгро" не надано належних, допустимих та достовірних доказів на спростування доводів ТОВ "ОТП Лізинг" щодо передачі об`єкта лізингу та існування обов`язку відповідача (за первісним позовом) сплачувати лізингові платежі за договором фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022.

У зазначеному аспекті слід зазначити, що ТОВ "ОТП Лізинг" під час розгляду справи надано суду належні, допустимі та більш вірогідні докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Із урахуванням викладеного, перевіривши розрахунок заборгованості за лізинговими платежами, суд першої інстанції правомірно встановив, що він є арифметично вірним, а тому дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 1 315 288, 80 грн.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору фінансового лізингу №12374-SME-FL від 04.01.2022, укладеного між ТОВ "Тріумф-Украгро" та ТОВ "ОТП Лізинг", то суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зустрічного позову ТОВ "Тріумф-Украгро" зазначає, що спірний договір суперечить ст. 606, 636 ЦК України, оскільки створює для ТОВ "Тріумф-Украгро" зобов`язання, які неможливо виконати, договір суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є порушенням ч. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України, як фіктивного.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 0307.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 757/12646/16, від 28.02.2018 у справі № 909/330/16, від 01.11.2018 у справі № 910/18436/16.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022, додаткова угода до № 1 від 06.01.2022 до договору, акт приймання-передачі від 06.01.2022 до договору, видаткова накладна № 30 від 06.01.2022, підписані представниками сторін і скріплені печатками юридичних осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Тріумф-Украгро" здійснювало виконання спірного договору шляхом прийняття об`єкту лізингу та здійсненням оплати лізингових платежів.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 5.8 загальних умов договору фінансового лізингу, яким передбачено право лізингоодержувача у разі прострочення передачі об`єкту лізингу більш як на 30 (тридцять) календарних днів, до моменту передачі йому об`єкту лізингу, має право відмовитися від договору в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця. Порядок такої відмови від договору та наслідки такої відмови визначаються чинним законодавством України.

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ "Тріумф-Украгро" до ТОВ "ОТП Лізинг" щодо фактичної передачі об`єкта лізингу, як не містять і доказів звернення на підставі п. 5.8 загальних умов договору фінансового лізингу про односторонню відмову від договору до моменту звернення до суду.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при укладанні сторонами договору фінансового лізингу не було порушено приписи статей 203, 215 ЦК України, вказаний правочин відповідає вимогам чинного законодавства, виконання умов договору фінансового лізингу було схвалено ТОВ "Тріумф-УкрАгро" шляхом його підписання, підписанням акту прийому-передачі об`єкту лізингу, додаткової угоди № 1 до договору з графіком лізингових платежів, прийняттям відповідних прав та зобов`язань за укладеним правочином, і їх подальшої реалізації, а тому відсутні правові підстави для визнання правочину недійсним.

Суд звертає увагу на те, що підписавши договір фінансового лізингу та акт приймання-передачі об`єкту лізингу, акт приймання - передачі до договору купівлі-продажу № 12374-S від 04.01.2022, додаткову угоду № 1 до договору з графіком лізингових платежів, видаткову накладну № 30 від 06.01.2022, здійснивши оплати на виконання умов договору, ТОВ "Тріумф-УкрАгро" вчинив дії на підтвердження отримання об`єкту в лізинг та його використання, узяв на себе зобов`язання та погодився з умовами та даними, які викладені у вказаних документах, тому для виконання зобов`язань по договору в частині оплат не мають значення факт реєстрації об`єкту лізингу чи відсутність в акті адреси місця передачі об`єкту в лізинг згідно договору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог зустрічної позовної заяви про визнання недійсним з моменту укладення договору фінансового лізингу № 12374-SME-FL від 04.01.2022 з наведених у зустрічній позовній заяві підстав.

Також суд вказує, що скаржник в апеляційній скарзі посилається на обставини, встановлені в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 08.02.2023, та зазначає, що договір фінансового лізингу та додатки до нього підписано не директором ТОВ "Тріумф-УкрАгро", а невстановленою третьою особою, тому наслідком підроблення підпису в договорі є його недійсність на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Апелянт вважає за необхідне скористатися своїм процесуальним правом і доповнити зустрічний позов фактичними обставинами, які стали йому відомі після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

А відтак, суд апеляційної інстанції не приймає та не розглядає підстави позову щодо недійсності договору, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, що стосуються факту волевиявлення директора ТОВ "Тріумф-УкрАгро" на підписання (не підписання) спірного договору фінансового лізингу.

Також суд звертає увагу на те, що в силу ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із урахуванням викладеного, ТОВ "Тріумф-УкрАгро", в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, висновків суду першої інстанції не спростовано, а його посилання, викладені в апеляційній скарзі є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови в задоволенні вимог зустрічного позову.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2023 у справі № 906/525/23 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Тріумф-УкрАгро" - без задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф-УкрАгро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2023 у справі № 906/525/23 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 05.12.2023

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.