ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Справа№ 910/41/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від ФОП Мандрикіної Л.К.: не з`явився

від АТ КБ "Приватбанк": Гордієнко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 (про поворот виконання судового наказу) (повний текст складено та підписано 13.07.2023)

у справі № 910/41/23 (суддя Мандриченко О.В.)

за заявою Фізичної особи-підприємця Мандрикіної Лідії Кирилівни

про видачу судового наказу

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ "Приватбанк") звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мандрикіної Лідії Кирилівни (ФОП Мандрикіної Л.К.) заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2021 у розмірі 116 666, 11 грн та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 25 600,00 грн, сплаченого заявником судового збору.

05.01.2023 на підставі зазначеної заяви господарським судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ФОП Мандрикіної Л.К. на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2021 у розмірі 116 666,11 грн 11 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 25 600 грн 00 коп. та 248 грн 10 коп. судового збору.

16.06.2023 ФОП Мандрикіна Л.К. звернулась до господарського суду міста Києва із заявою, в якій просила суд: скасувати судовий наказ господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23; у порядку повороту виконання судового наказу від 05.01.2023 стягнути з (АТ КБ "Приватбанк") на користь ФОП Мандрикіної Л.К. заборгованість у розмірі 8 572, 24 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2023 скасовано судовий наказ господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2023 призначено розгляд заяви ФОП Мандрикіної Л.К. (в частині повороту виконання судового наказу) на 11.07.2023; зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" надати до суду протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали: письмові пояснення з приводу поданої заяви фізичної особи-підприємця Мандрикіної Лідії Кирилівни про поворот виконання рішення; інформацію про стан виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23; відомості про стягнуту з боржника на користь стягувача заборгованість за час примусового виконання судового наказу господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2023, яка є предметом апеляційного оскарження, повністю задоволено заяву ФОП Мандрикіної Л.К. про поворот виконання судового наказу господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23 та стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ФОП Мандрикіної Л.К. 8 572 грн 24 коп.

Постановляючи ухвалу місцевий суд виходив з того, що по рахунку ФОП Мандрикіної Л.К. стягувачем (АТ КБ "Приватбанк") списані грошові кошти у розмірі 8 572, 24 грн на виконання судового наказу від 05.01.2023, скасованого ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2023.

АТ КБ "Приватбанк" не погодилось із ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2023 та оскаржило її до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить суд її скасувати та постановити нову, якою відмовити у стягненні з АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в розмірі 8 572, 24 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що:

долучені до заяви про поворот виконання судового наказу докази є неналежними, недопустимими та недостатніми, оскільки з жодного з них не вбачається, що грошові кошти з рахунків боржника були списані саме на виконання судового наказу від 05.01.2023, який видано на виконання кредитного договору № б/н від 15.09.2021;

місцевим судом не досліджені рахунки, з яких списані кошти;

матеріали справи не містять виписки по рахунку відкритого у виконання кредитного договору № б/н від 15.09.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Мандрикіна Л.К. просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржувану судову ухвалу залишити без змін, посилаючись на невиконання АТ КБ "Приватбанк" вимог ухвали суду від 21.06.2023, неспростування останнім факту списання спірної суми коштів в рамках виконання судового наказу від 05.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у складі колегії суддів: Ходаківської І.П. - головуючої, Владимиренко С.В., Демидової А.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 у справі № 910/41/23 та призначено її до розгляду на 15.11.2023.

У зв`язку з перебуванням суддів Владимиренко С.В. та Демидової А.М. на навчанні в Національній школі суддів України у період з 13.11.23 по 17.11.2023 телефонограмами від 13.11.2023 було повідомлено учасників справи про те, що судове засідання, призначене на 15.11.2023, не відбудеться, повідомлено дату, час і місце наступного судового засідання - 27.11.2023 об 11:40.

У судовому засіданні 27.11.2023 представник АТ КБ "Приватбанк" підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у стягненні з АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в розмірі 8 572, 24 грн.

У судове засідання 27.11.2023 ФОП Мандрикіна Л.К. явку свого представника не забезпечила. Враховуючи, що явка представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ФОП Мандрикінаої Л.К., повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Судом також враховується те, що ФОП Мандрикіна Л.К. скористалась своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому викладено її правову позицію.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою задоволено заяву боржника про поворот виконання судового наказу.

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною першою статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2023 господарським судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ФОП Мандрикіної Л.К. на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2021 у розмірі 116 666,11 грн 11 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 25 600 грн 00 коп. та 248 грн 10 коп. судового збору.

Відповідно до статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.06.2023 ФОП Мандрикіна Л.К. звернулась до господарського суду міста Києва із заявою, в якій просила суд: скасувати судовий наказ господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23; у порядку повороту виконання судового наказу від 05.01.2023 стягнути з (АТ КБ "Приватбанк") на користь ФОП Мандрикіної Л.К. заборгованість у розмірі 8 572, 24 грн.

Приписами частини третьої статті 158 ГПК України визначено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Поворот виконання рішення це процесуальна форма захисту прав боржника, яка полягає у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2023 за заявою ФОП Мандрикіної Л.К. (боржника) скасовано судовий наказ господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2023 призначено до розгляду заяву ФОП Мандрикіної Л.К. (боржника) про поворот виконання судового наказу від 05.01.2023 у справі № 910/41/23 та зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" надати до суду: письмові пояснення з приводу поданої заяви ФОП Мандрикіної Л.К. про поворот виконання рішення; інформацію про стан виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі №910/41/23; відомості про стягнуту з боржника на користь стягувача заборгованість за час примусового виконання судового наказу господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 910/41/23.

Доказів виконання АТ КБ "Приватбанк" зазначених вимог ухвали від 21.06.2023 матеріали справи не містять.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2023 задоволено заяву ФОП Мандрикіної Л.К. про поворот виконання судового наказу господарського суду міста Києва від 05.01.2023 у цій справі та стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ФОП Мандрикіної Л.К. 8 572 грн 24 коп. При цьому, місцевим судом на підставі наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку боржника (ФОП Мандрикіної Л.К.) встановлений факт списання стягувачем (АТ КБ "Приватбанк") грошових коштів у розмірі 8 572,24 грн на виконання судового наказу від 05.01.2023, який у подальшому був скасований ухвалою суду від 20.06.2023.

У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини першої статті 73, частин першої, третьої статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньої кількості доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний (п.п. 6.19, 6.20 постанови Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 910/11534/18).

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність обставини списання спірної суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.09.2021 на виконання наказу від 05.01.2023, на яку посилається ФОП Мандрикіна Л.К., оскільки надані нею докази на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними.

Суд враховує, що скаржником не надано доказів існування інших договірних (кредитних) відносин із боржником (ФОП Мандрикіною Л.К.), на виконання яких могло б відбутися автоматичне списання (погашення) спірної суми заборгованості.

Посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи виписки по рахунку відкритого у виконання кредитного договору № б/н від 15.09.2021 суд оцінює критично, оскільки сам скаржник мав надати її до суду, враховуючи вимоги ухвали суду першої інстанції від 21.06.2023, які скаржник залишив без виконання.

Отже, скаржником не дотримано вимог ст.ст. 13, 74 ГПК України і не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику апеляційного провадження надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, витрати по сплаті судового збору за її подання, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №910/41/23 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано - 04.12.2023.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова