ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2023 р. Справа№ 911/1081/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 01.11.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей»

на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 (повний текст складено 08.12.2022)

у справі № 911/1081/22 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Фермерського господарства «Застава»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Бучанська міська рада

про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Фермерське господарство «Застава» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» з вимогами розірвати договір суборенди землі та зобов`язати повернути земельну ділянку в придатному для використання стані.

Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 2019 і до часу звернення позивача із даним позовом відповідач систематично порушує вимоги Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», в частині своєчасного внесення орендної плати на підставі договору суборенди.

В той же час, позивач зазначає про те, що за результатами обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0239, встановлено використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, зокрема суборендарем допущено її засмічення поліетиленовою плівкою, росте бур`ян та знаходяться сміттєзвалища, про що 22.04.2021 депутатом Бучанської міської ради Київської області Кобринцем А.В., в присутності свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складено акт обстеження земельної ділянки.

Позивач зазначає, що порушення суборендарем умов договору, таких, як своєчасне внесення орендної плати та використання спірної земельної ділянки не за її цільовим призначенням, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору суборенди в судовому порядку.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.11.2022 позовні вимоги задоволено повністю. Розірвано договір суборенди земельної ділянки від 21.08.2017 з кадастровим номером :03:001:0239, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» звільнити земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0239 та повернути її Фермерському господарству «Застава», засновником якого є ОСОБА_3 , привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення та очищення земельної ділянки від сміття. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на користь Фермерського господарства «Застава» 4962,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач довів наявність порушення відповідачем умов договору яке може бути підставою для розірвання договору суборенди.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Бучанська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» звернулись до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, у яких просили суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 апеляційну скаргу Бучанської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022. у справі № 911/1081/22 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у справі №911/1081/22 скасовано, справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Бучанська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 12.1-08/2/4845 від 20.12.2022, в якій просила «Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю».

У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № б/н від 27.12.2022, в якій просило «Рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/1081/22 від 09.11.2022 року скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі».

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1081/22 за апеляційними скаргами Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Разіна Т.І. та призначено до розгляду на 05.07.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.07.2023 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1081/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1081/22 за апеляційними скаргами Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі №911/1081/22 у справі №911/1081/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б. Розгляд справи здійснювати за раніше визначеними датою та часом.

05.07.2023 від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

05.07.2023 у судове засідання з`явилися представники учасників справи.

Ухвалою від 05.07.2023 розгляд справи відкладено на 27.09.2023.

27.09.2023 суддя Іоннікова І.А. заявила про самовідвід з метою недопущення сумнівів в неупередженості судді при розгляді даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А. про самовідвід у справі №911/1081/22 задоволено.

29.09.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» адвоката Кравця Ростислава Юрійовича надійшла заява про відвід судді Михальської Ю.Б.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4014/23 від 04.10.2023 у зв`язку з прийняттям ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023, якою заяву судді Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А. про самовідвід у справі №911/1081/22 задоволено, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1081/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023 справу № 911/1081/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 визнано необґрунтованою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 911/1081/22. Справу № 911/1081/22 передано для вирішення питання про відвід судді Михальської Ю.Б. в у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 у справі №911/1081/22 для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 911/1081/22 передано колегії суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 911/1081/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1081/22 за апеляційними скаргами Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі №911/1081/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. Розгляд справи призначено на 25.10.2023.

Ухвалою від 25.10.2023 розгляд справи відкладено на 01.11.2023.

У судове засідання 01.11.2023 з`явились представники сторін та третьої особи, які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В апеляційній скарзі Бучанська міська рада стверджує, що в порушення вимог частини першої статті 77 ГПК України судом першої інстанції було визнано факт нецільового використання спірної земельної ділянки на підставі акта депутата.

Апелянт вказує, що повноваженнями щодо перевірки суб`єктами господарювання, в тому числі і орендарями земельних ділянок, що знаходяться у комунальній власності, вимог законодавства про охорону земель, в тому числі щодо використання земельних ділянок не за цільовим призначенням наділене Головне управління Держгеокадастру у Київській області, а не депутат місцевої ради.

На переконання Бучанської міської ради, акт депутата Бучанської міської ради на звернення заявника про встановлення факту обстеження земельної ділянки від 22.04.2021 є недопустимим доказом, а тому вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Аркуш Юей» зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом порушено вимоги процесуального закону, оскільки спірні правовідносини виникли з договору оренди, що укладений фізичною особою - ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у справі в якості співвідповідача. Наголошує на тому, що з урахуванням приписів частини другої статті 12 Закону України «Про фермерське господарство», а також враховуючи, що своїм правом оренди ОСОБА_3 при укладенні договору суборенди розпорядився виключно як фізична особа, і не діяв від імені ФГ «Застава», то ФГ «Застава» не є належним позивачем по справі.

Також, ТОВ «Аркуш Юей» звертає увагу, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було здійснено неправильне застосування норми пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України та не враховано, що для застосування такої норми не настав такий юридичний факт як систематична несплата орендної плати, що не є тотожним до понять неповної чи несвоєчасної оплати орендної плати.

ТОВ «Аркуш Юей» наголошує на тому, що акт обстеження не містить жодних ідентифікуючих ознак, зазначених меж, розмітки, кількості площі, які б дозволяли визначити, що саме орендована відповідачем земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, є засміченою тощо.

Апелянт стверджує, що при винесенні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи в частині визначення приналежності сміття відповідачу та здійснення засмічення відповідачем, оскільки документів, які визначені пунктом 3.3 наказу Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 № 171, матеріали справи не містять.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своїх письмових поясненнях позивач заперечив проти доводів апеляційних скарг, просив відмовити у їх задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач наголошує, що ним надано належні та допустимі докази обґрунтованості позову, а з огляду на реєстрацію за позивачем права користування спірною земельною ділянкою 27.05.2022 за фермерським господарством, станом на липень 2022 року (дату подачі позову) саме фермерському господарству було належним право користування, а отже і всі права та обов`язки за договором суборенди.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

Представники позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечили, просили відмовити у їх задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

09.10.2007 між ОСОБА_3 (орендар) та Бородянською районною державною адміністрацією (орендодавець) укладений Договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Бабинецької селищної ради, за межами населеного пункту смт. Бабинці (п. 1 договору оренди).

Пунктом 2 договору оренди визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 40,0 га, у тому числі ріллі 24,0 га, сіножаття 16,0 га.

На земельній ділянці відсутні недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п. 6 договору оренди).

Земельна ділянка передається в оренду для введення фермерського господарства. Цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення (п.п. 15, 16 договору оренди).

Умовами п. 30 договору оренди визначено, що орендар має право передавати в суборенду всю або частину орендованої земельної ділянки за письмовою згодою орендодавця.

Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Бородянському відділі Київської регіональної філії № 8 «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 03 від 09.10.2007.

Так, згідно з витягом з Державного земельного кадастру передана в оренду земельна ділянка складається із ділянок площею 5,1776 га та 18,8224 га, загальною площею 24,0 га, які відносяться до групи 001 підгрупи 00 - рілля, Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) Додатку № 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру», та з ділянки площею 16,0 га, яка відноситься до групи 002 підгрупи 01 зазначеного Переліку - сіножаття.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фермерське господарство «Застава» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та керівником Фермерського господарства «Застава» є ОСОБА_3 , про що наявний запис про реєстрацію № 0000711.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 301663194 від 27.05.2022 за Фермерським господарством «Застава» зареєстроване право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0239 за зазначеним договором оренди.

Позивач стверджує, що з моменту створення Фермерського господарства «Застава», земельна ділянка кадастровий номер: :03:001:0239 із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, використовується господарством для здійснення своєї діяльності.

В подальшому, 30.07.2017 ОСОБА_3 звернувся до Бородянської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив надати дозвіл на передачу земельної ділянки, площею 40 га з кадастровим номером :03:001:0239, яка знаходиться в оренді у ФГ «Застава», в суборенду.

У відповідь Бородянською районною державною адміністрацією наданий лист № 3-24-1811 від 16.08.2017, в якій остання вказував на те, що п. 30 договору оренди унормовано правовідносини по передачі земельної ділянки в суборенду та повідомила про те, що умови договору суборенди повинні обмежуватись умовами договору оренди.

Так, 21.08.2017 між ОСОБА_3 (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» (суборендар) укладений Договір суборенди землі, за умовами п. 1 якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (земельні ділянки), що розташована за адресою: 07800, Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада, площею 40,0 гектарів;

цільове призначення - для ведення фермерського господарства;

кадастровий номер - :03:001:0239;

земельна ділянка перебуває в оренді на праві договору оренди земельної ділянки від 09.10.2007, укладеному між Бородянською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 , зареєстрованого у Бородянському районному відділі Київської регіональної філії № 8 «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.10.2007 за № 3;

договір оренди земельної ділянки укладений строком до 20.08.2024 з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду);

право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно п. 2 договору суборенди в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 40,0 га, в т.ч. 24 га - рілля та 16 га - сіножатті.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 412 172,26 грн. (п. 5 договору суборенди).

Пунктом 6 договору суборенди між сторонами засвідчено відсутність недоліків на земельній ділянці, яка передається в суборенду, що може перешкоджати її ефективному використанню.

Умовами п. 8 договору визначено, що договір укладений на 7 років (у разі оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва фермерського господарства, особистого селянського господарства строк оренди не може бути меншим як сім років). Після закінчення строку дії договору суборендар має переважне право поновити його на новий строк.

Орендна плата вноситься суборендарем у розмірі 80 000,00 грн., 2 000 кг вирощеної продукції на рік . Орендна плата вноситься один раз на рік до 10 числа першого місяця (п. 11 договору суборенди). Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 7 років. (п. 13 договору суборенди).

Земельна ділянка передається в суборенду для ведення сільськогосподарської діяльності. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства (п.п. 15, 16 договору суборенди).

Умови збереження стану об`єкту оренди - не гіршому стані, як отримали (п. 17 договору суборенди).

Умовами п.п. 36, 37, 38 договору суборенди визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється у разі закінчення строку його дії, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викуп земельної ділянки або примусове відчуження земельної ділянки, ліквідації юридичної особи - суборендаря, в інших випадках, визначених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору в односторонньому порядку допускається за умови не виконання умов договору суборенди (п. 39 договору суборенди).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 95596507 від 28.08.2017 здійснено реєстрацію передачі ТОВ «Аркуш Юей» в суборенду земельної ділянки площею 40,0 га з кадастровим номером :03:001:0239.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відбулася передача у суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :03:001:0239) загальною площею 40,0 га , в т.ч. 24 га - рілля та 16 га - сіножатті, яка первісно надавалася в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 , який є засновником та керівником Фермерського господарства «Застава».

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Звертаючись до суду із відповідним позовом, позивач стверджує про систематичне порушення відповідачем умов договору суборенди землі, зокрема, несвоєчасну сплату орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість, крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідачем здійснюється використання спірної земельної ділянки не за її цільовим призначенням, відбувається її засмічення, що є підставами для розірвання договору суборенди.

Як зазначає позивач, починаючи з 2019 і до часу звернення позивача із даним позовом відповідач систематично порушує вимоги Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та договору суборенди землі в частині своєчасного внесення суборендної плати, що завдає значних втрат позивачу.

Позивач надав виписки з банківського рахунку ОСОБА_3 , з яких вбачається перерахування коштів відповідачем за суборенду земельної ділянки, а саме: 20 000,00 грн. - 26.04.2018, 20 000,00 грн. - 11.07.2018, 10 000,00 грн. - 27.07.2018, 12 500,00 грн. - 07.07.2020, 15 000,00 грн. - 29.07.2020, 15 000,00 грн. - 22.08.2020, 2 000,00 грн. - 21.09.2020, 8 050,00 грн. - 05.05.2021.

Позивачем надано розрахунок, з якого вбачається, що відповідно до п. 9 договору суборенди землі від 21.08.2017 відповідач повинен сплачувати 80 000,00 грн. в рік орендних платежів, за п`ять років сума орендних платежів становить 400 000,00 грн., відповідачем сплачено 137 000,00 грн., заборгованість з суборендних платежів ТОВ «Аркуш Юей» становить 263 000,00 грн.

Відповідач не спростував наявність у нього заборгованості по орендних платежах за договором суборенди земельної ділянки від 21.08.2017, доказів сплати орендних платежів в повному обсязі ОСОБА_3 або ФГ «Застава» не надав, власного контррозрахунку по орендних платежах до суду не надав.

Відповідач вказує, що оскільки він частково сплачував орендну плату то підстави для розірвання договору у зв`язку з порушенням його умов відсутні, однак колегія суддів наголошує, що у постанові від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19 Верховний Суд дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі № 175/642/19 вказав, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, частини другої статті 651 Цивільного кодексу України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Подібний правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 293/1011/16-ц, на яку посилається Дрогобицька міськрада у касаційній скарзі.

Таким чином, часткова сплата заборгованості не спростовує факту систематичного порушення умов договору, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору на вимогу орендодавця.

При цьому, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд у своїй постанові вказав, що правом на звернення до суду з вимогою про розірвання договору наділена саме сторона такого договору, що безпосередньо випливає з наведених положень законодавства, чого проте судом апеляційної інстанції враховано не було, хоча, як свідчать матеріали справи, відповідач у апеляційній скарзі (такі ж доводи він наводить і в касаційній скарзі) наголошував, зокрема, на тому, що стороною за договором суборенди землі, який є предметом спору у справі, є громадянин ОСОБА_3 , а не ФГ «Застава», а отже, позов щодо розірвання договору у цій справі було заявлено особою (позивачем), яка не є його стороною, що, у свою чергу, свідчить про неналежність позивача у справі. Однак, обмежившись застереженням про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розгляд справи за правилами господарського судочинства та пославшись при цьому на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19 (в якій розглядалося питання визначення юрисдикції спору за участю фізичних осіб та фермерських господарств), суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 269, 282 Господарського процесуального кодексу України належної оцінки цим доводам не надав, мотивів їх відхилення не навів.

Водночас, за результатами нового розгляду, суд апеляційної інстанції встановив, що спірна земельна ділянка була отримана в оренду та передана в суборенду громадянином ОСОБА_3 , однак відповідно до статуту ФГ «Застава» ОСОБА_3 як засновник фермерського господарства передав належне йому право оренди земельної ділянки фермерському господарству на весь строк дії договорів оренди.

Крім того, відповідно до наданого позивачем до позовної заяви Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.05.2022 (т. 1 а.с.21) саме ФГ «Застава» було орендарем спірної земельної ділянки станом на момент подання позову.

Таким чином, оскільки договір суборенди не оспорений, діяв та виконувався сторонами (суборендарем частково), у зв`язку з реєстрацією за фермерським господарством права оренди, до ФГ «Застава» перейшли всі права та обов`язки ОСОБА_3 за спірним договором суборенди у порядку правонаступництва, а тому фермерське господарство є належним позивачем у справі.

Щодо тверджень позивача, що внаслідок застосування поліетиленової плівки та труб при вирощуванні полуниці ТОВ «Аркуш Юей» не утилізувало дані матеріали, а залишило їх на орендованій земельній ділянці.

Матеріали справи містять акт депутата Бучанської міської ради на звернення заявника про встановлення факту обстеження земельної ділянки від 22.04.2021, складеного в присутності свідків ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . Так, в ході обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0239 було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0239 надана ОСОБА_3 в оренду; земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0239 була передана в суборенду ТОВ «Аркуш Юей»; земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0239 не використовується за цільовим призначенням, оскільки покрита поліетиленовою плівкою та заростає бур`яном; також на вказаній земельній ділянці знаходяться сміттєзвалища та багато інших відходів.

При цьому, Бучанська міська рада зазначає, що депутат не мав права на складення такого акту, однак колегія суддів зазначає, що даний доказ розглядається судом не як доказ порушення екологічного законодавства, а як доказ використання частини земельної ділянки не у відповідності до умов договору, а тому доказ отриманий з незалежного джерела та не спростований іншими доказами, в даному випадку від депутата міської ради, колегія суддів приймає як належним та допустимий доказ на підтвердження порушення своїх договірних зобов`язань відповідачем у справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується факт нецільового використання відповідачем земельної ділянки, з кадастровий номер :03:001:0239, що свідчить про порушення відповідачем умов п. 17 договору суборенди, що закріплює обов`язок орендаря зберігати земельну ділянку у стані не гіршому, як отриманому, при цьому, як пунктом 6 договору суборенди між сторонами засвідчено відсутність недоліків на земельній ділянці, яка передається в суборенду, що може перешкоджати її ефективному використанню.

Встановлені обставини відповідачем не спростовано, що є додатковою підставою, яка підтверджує обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання договору.

Враховуючи вищевикладене, позов Фермерського господарства «Застава» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» про розірвання договору суборенди та повернення земельної ділянки в придатному для використання стану підлягає задоволенню в повному обсязі.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що порушення відповідачем умов договору суборенди порушує права та охоронювані законом інтереси саме позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач довів обґрунтованість заявленого позову, що є підставою для задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону; фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до Закону.

За змістом ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Стаття 124 Земельного кодексу України передбачає такий порядок передачі земельних ділянок в оренду: передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч.1); передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу (ч.2).

Відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренди землі»).

За змістом ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 цього Закону).

Частинами 1, 2 та 5 статті 8 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Також, згідно ч. 6 ст. 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. в) ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Систематична несплата земельного податку або орендної плати, з урахуванням положень ст. 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Окрім того, відповідно до пункту а) ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

За статтею 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані в тому числі забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) (а); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 32 Закону України «Про оренду землі» регулює порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, згідно вказаної статті, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил. Водночас, за ч. 2 ст. 25 вказаного Кодексу на орендаря земельної ділянки покладено обов`язок виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.

Пунктом «ґ» ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За пунктом «а» ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За приписами статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Крім того, ч.1 ст. 770 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Розглянувши доводи Бучанської міської ради, що повноваженнями щодо перевірки суб`єктами господарювання, в тому числі і орендарями земельних ділянок, що знаходяться у комунальній власності, вимог законодавства про охорону земель, в тому числі щодо використання земельних ділянок не за цільовим призначенням наділене Головне управління Держгеокадастру у Київській області, а не депутат місцевої ради, колегія суддів зазначає, що Бучанська міська рада взагалі не надала жодного обґрунтування яким чином оскаржуване рішення в частині оцінки доказів порушує права чи охоронювані законом інтереси апелянта. Крім того, відповідний акт досліджується в сукупності з іншими наявними у справі доказами щодо порушення умов договору, а не законодавства про охорону земель, а тому доводи Бучанської міської ради не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей», а також висновків Верховного суду щодо не дослідження належності позивача у справі, колегія суддів зазначає, що вказані доводи відповідача були досліджені судом та не знайшли свого підтвердження, оскільки права орендаря, а отже і суборендодавця, громадянином було передано до фермерського господарства, що підтверджується належними та допустимими доказами (статутом, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та іншими), а отже ФГ «Застава» є належним позивачем у спарві.

Крім того, судом визнано необґрунтованими доводи відповідача, що часткова оплата суборендних платежів не свідчить про систематичне порушення договору.

Щодо посилання відповідача, на те, що матеріали справи не містять доказів, що саме ним допущено засмічення земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач безпосередньо користується спірною земельною ділянкою, то саме на нього покладено обов`язок щодо догляду за нею, в тому числі і обов`язок не допускати засмічення та створення на ній стихійних звалищ як самим суборендарем так і іншими особами.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржників.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркуш Юей» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2022 у справі № 911/1081/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська