РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2023Справа № 910/2744/22

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 21 098,16 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про стягнення боргу в розмірі 18 362,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків з оплати послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 відкрито провадження у справі № 910/2744/22 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для вчинення процесуальних дій.

05.07.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Також відповідачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Одночасно, у відзиві відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за участі представника відповідача.

Вказане клопотання було залишено судом без задоволення, виходячи з такого.

За приписами частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Наразі, суд зауважує, що предметом спору у справі є стягнення грошових коштів, сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Надані учасниками справи до матеріалів справи є достатніми для самостійного встановлення судом всіх обставин спору та ухвалення законного й справедливого рішення, внаслідок чого суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для розгляду справи №910/2744/22 в судовому засіданні із повідомленням учасників справи.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Інших заяв та клопотань сторін матеріали справи не містять.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (замовник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом /в редакції, що оприлюднено 31.05.2020, та яка вводиться в дію 01.07.2020/ (далі - Договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020.

28.07.2021 Акціонерним товариством "Українська залізниця" оприлюднено нову редакцію Договору, яка введена в дію з 16.08.2021.

Згідно з пунктом 1.1 Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до пунктів 1.6, 9.4 Договору зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на веб-сайті: http://uz-cargo.com/.

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи залізниці.

Перелік документів, які оформлюються з накладенням КЕП (кваліфікований електронний підпис), закріплено п. 8.2 Договору.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що у випадку судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

З наявних у матеріалах справи копій залізничних накладних №№ 38000196, 37927498, 38296844, 38322996 вбачається, що у серпні-вересні 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" як вантажовідправником на станції відправлення Городенка-Завод Львівської залізниці було відправлено на станції Одеса-Порт (експ.) Одеської залізниці та Чорноморська (експ. для ТИС) Одеської залізниці вагони № 95795225 (накладна від 19.08.2021 № 37927498), № 95651824 (накладна від 23.08.2021 № 38000196) та вагони № 95326922 (накладна від 04.09.2021 № 38296844), № 95636155 (накладна від 05.09.2021 № 38322996).

Згідно графи 20 відомості вагонів накладної від 23.08.2021 №38000196 відправником зазначено, що вагон №95651824 був опломбований запірно-пломбувальними пристроями вантажовласника (далі - ЗПП) Р604285, Р6042237, Р604284, Р604289, Р604294, Р604267, Р604291.

Згідно графи 20 відомості вагонів накладної від 19.08.2021 №37927498 відправником зазначено, що вагон №95795225 був опломбований ЗПП вантажовласника Р604212, Р604207, Р604222, Р604223, Р604224, Р604211, Р604216.

Згідно графи 20 накладної від 04.09.2021 №38296844 відправником зазначено, що вагон №95326922 був опломбований ЗПП вантажовласника Р289223, Р289225, Р289219, Р289242, Р289209, Р289226, Р289224.

Згідно графи 20 відомості вагонів накладної від 05.09.2021 №38322996 відправником зазначено, що вагон №95636155 був опломбований ЗПП вантажовласника Р521787, Р521729, Р521730, Р521785, Р521779, Р521790, Р521784.

Іншого в накладних не зазначено.

За твердженням позивача, на шляху прямування до станції призначення при огляді вагону № 95795225 по станції Гречани Південно-Західної Залізниці виявлено невідповідність виявлених на вагоні ЗПП із даними зазначеними у перевізному документі, про що складено акт загальної форми № 1028 від 24.08.2021. Вагон затриманий до з`ясування, поглибленого огляду та перевірки маси вантажу у відповідності із положенням частини 2 статті 24 Статуту.

За результатами перевірки встановлено, що на вагоні № 95795225 в наявності ЗПП Р604297, Р604300, Р604292, Р604299, Р604207, Р604211, Р604216, які не зазначені в перевізному документі № 37927498. При зважуванні вагону встановлена маса: брутто 78 700 кг, тара 21 100 кг, нетто 57 600 кг, що перевищує масу вантажу зазначену в документах на 50 кг.

Відповідно до припиів пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, станцією Гречани Південно-Західної Залізниці складено акт загальної форми № 1030 від 25.08.2021, в якому зафіксовано виконані залізницею додаткові послуги, які виникли у зв`язку із затримкою вагона № 95795225, а також акт загальної форми № 1079 від 25.08.2021 із нарахованими коштами за окремими видами послуг на загальну суму 2 806,60 грн без ПДВ. Із урахуванням податку на додану вартість сума складає 3 367,92 грн, в т.ч. ПДВ - 561,32 грн.

Аналогічна ситуація з вагонами № 95651824, № 95326922, № 95636155.

Вагон № 95651824 затриманий до з`ясування, поглибленого огляду та перевірки маси вантажу згідно акту загальної форми станції Гречани Південно-Західної Залізниці № 1881 від 29.08.2021 через невідповідність виявлених на вагоні ЗПП із даними зазначеними у перевізному документі.

За результатами перевірки встановлено, що на вагоні № 95651824 в наявності ЗПП Р516902, Р169901, Р516904, які не зазначені в перевізному документі № 38000196. При зважуванні вагону встановлена маса: брутто 77 980 кг, тара 21 500 кг, нетто 56 480 кг, що перевищує масу вантажу зазначену в документах на 30 кг.

Станцією Гречани Південно-Західної Залізниці складено акт загальної форми № 1032 від 30.08.2021, в якому зафіксовано виконані залізницею додаткові послуги, які виникли у зв`язку із затримкою вагона № 95651824, а також акт загальної форми № 1091 від 30.08.2021 із нарахованими коштами за окремими видами послуг на загальну суму 3 686,30 грн без ПДВ. Із урахуванням податку на додану вартість сума складає 4 423,56 грн, в т.ч. ПДВ - 737,26 грн.

Вагон № 95326922 затриманий до з`ясування, поглибленого огляду та перевірки маси вантажу згідно акту загальної форми станції Гречани Південно-Західної Залізниці № 1890 від 09.09.2021 через невідповідність виявлених на вагоні ЗПП із даними зазначеними у перевізному документі.

За результатами перевірки встановлено, що на вагоні № 95326922 в наявності Р589209, Р589223, Р589242, які не зазначені в перевізному документі № 38296844. При зважуванні вагону встановлена маса: брутто 87 620 кг, тара 21 150 кг, нетто 66 470 кг, що менше маси вантажу зазначеної в документах на 130 кг.

Станцією Гречани Південно-Західної Залізниці складено акт загальної форми № 1036 від 10.09.2021, в якому зафіксовано виконані залізницею додаткові послуги, які виникли у зв`язку із затримкою вагона № 95326922, а також акт загальної форми № 1123 від 10.09.2021 із нарахованими коштами за окремими видами послуг на загальну суму 4 416,80 грн без ПДВ. Із урахуванням податку на додану вартість сума складає 5 300,16 грн., в т.ч. ПДВ - 883,36 грн.

Вагон № 95636155 затриманий до з`ясування, поглибленого огляду та перевірки маси вантажу згідно акту загальної форми станції Гречани Південно-Західної Залізниці № 1891 від 09.09.2021 через невідповідність виявлених на вагоні ЗПП із даними зазначеними у перевізному документі.

За результатами перевірки встановлено, що на вагоні № 95636155 в наявності Р604265, яке не зазначено в перевізному документі № 38322996. При зважуванні вагону встановлена маса: брутто 85 860 кг, тара 21 150 кг, нетто 64 710 кг, що менше маси вантажу зазначеної в документах на 190 кг.

Станцією Гречани Південно-Західної Залізниці складено акт загальної форми № 1037 від 10.09.2021, в якому зафіксовано виконані залізницею додаткові послуги, які виникли у зв`язку із затримкою вагона № 95636155, а також акт загальної форми № 1124 від 10.09.2021 із нарахованими коштами за окремими видами послуг на загальну суму 4 392,60 грн без ПДВ. Із урахуванням податку на додану вартість сума складає 5 271,12 грн, в т.ч. ПДВ - 878,52 грн.

Згідно п. 3.4. Договору про надання послуг Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами Перевізника в т.ч. і затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від Перевізника. Дана вимога також кореспондується із п. 3.4.4. Договору про надання послуг, в якому зокрема передбачено, що кількість годин затримки обліковується окремо по кожній станції затримки на підставі актів загальної форми ГУ- 23.

Відповідно до п. 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці. Затримка вагону для з`ясування, огляду та перевірки маси вантажу, яка сталась в наслідок неправильно зазначених відомостей занесених вантажовідправником у накладну, не є причиною звільнення вантажовласника від плати за користування враховуючи положення п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Згідно п. 1.10 Правил розрахунків за перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

У відповідності до абзацу 3 пункту 2.6, розділу 2 Правил розрахунків за перевезення, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами) включаються у накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

Накопичувальна картка №27090462 від 27.09.2021, була підписана представником відповідача із зауваженням. Відповідач не надав згоду на оплату (списання з особового рахунку) додаткових платежів за надані додаткові послуги в процесі перевезення на загальну суму 18 362,76 грн.

Заявлена відповідачу претензія від 09.11.2021 була залишена ним без задоволення та відповіді.

Отже, спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає правомірним нарахування відповідачу плати за маневрову роботу при переадресації вагонів № 95795225, № 95651824, № 95326922 та № 95636155, у той час як відповідач вважає, що підстави для нарахування плати за додаткову маневрову роботу (яка не передбачена технологічним процесом роботи станції Городенка-Завод 389002 Львівської залізниці) підлягають доведенню позивачем, у тому числі шляхом надання актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45.

Відповідач проти позову заперечував, виклавши свої заперечення у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Правовідносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила користування вагонам і контейнерами), та іншими підзаконними актами.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами у даній справі Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Перевезенням вантажів, відповідно до статті 306 Господарського кодексу України, визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Перевезення вантажів залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України (далі - Статут), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Правилами перевезення вантажів, що на підставі цього Статуту затверджені наказом Міністерства транспорту України.

Згідно з частиною 1 статті 23 Статуту залізниць України (далі - Статут) відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За приписами пункту 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил).

Згідно з пунктов 2.1. Правил оформлення перевізних документів «Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил». Згідно Додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів інформація у графі 20 накладної, зокрема й про кількість, знаки, тип та належність застосованих пломб чи ЗПП, заповнюється відправником.

Відповідно до вимог пункту 2.3 Правил оформлення перевізних документів «у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі».

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Факти невідповідності зазначених відповідачем у перевізних документах наявним на вагонах опломбувань ЗПП підтверджено наведеними вище актами загальної форми.

Відповідач у відзиві заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав

Заперечуючи проти нарахування позивачем платежів у зв`язку із контрольною перевіркою маси вантажу відповідач правомірно зазначає, що в силу присів пункту 4.4 Розділу III Збірника тарифів збір за зважування не нараховується, зокрема за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної відправником (стаття 24 Статуту залізниць України).

Безпідставність вимоги про стягнення з відповідача збору на підставі п. 4.2 Розділу III Збірника тарифів обґрунтована тим, що зазначеним пунктом визначено нарахування збору за участь представника залізниці (перевізника) у зважуванні виключно на вимогу вантажовласника. Проте, доказів наявності вимоги вантажовласника про участь представника залізниці (перевізника) у зважуванні позивачем до суду не надано.

Судом також встановлено, що вимога про стягнення з відповідача збору за оперативні повідомлення є безпідставними, оскільки довідки у межах спірних правовідносин позивачем не видавалися, інформація одержувачу телеграфом не передавалася.

Твердження відповідача про відсутність нарахування та стягнення на користь позивача плати за користування вагонами у сумі 4 323,00 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажів у сумі 2 728,08 грн з ПДВ є безпідставним з огляду на відсутність вини відправника або одержувача у затримці вагонів на шляху прямування. З огляду на зазначене, оскільки маневрові роботи, які проводились залізницею у зв`язку із безпідставною затримкою вагонів та/або затримкою не з вини відправника чи одержувача, не можуть бути покладені на Позивача, а тому включення вартості таких робіт у сумі 8 491,20 грн з ПДВ до позовних вимог є протиправним.

З наведеного вище вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування відзиву.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу наведених вище обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно пункту 3 частини 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Розподіл судових витрат сторін, зокрема, і щодо витрат на професійну правничу допомогу, буде здійснено в порядку статті 244 ГПК України після подання сторонами відповідних заяв.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 21 098,16 грн відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ