ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2023 р. Справа№ 910/6859/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2023

у справі № 910/6859/23 (суддя Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 14 996,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (надалі - ТОВ "Маркс.Капітал") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) про стягнення 14 996,22 грн, з яких 3 571,45 грн 3% річних за користування чужими коштами, 9 836,48 грн інфляційних втрат та 1 588,29 грн пені, посилаючись на право зворотної вимоги на підставі підпункту ґ пункту 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та залишено позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 статті 226 ГПК України.

17.08.2023 до Господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просить суд стягнути з позивача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст оскарженої ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 в задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу відмовлено.

Суд виходив з того, що позов залишено без розгляду, а відповідачем не доведено в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача, як того вимагає норма ч. 5 ст. 130 ГПК України, то підстави для задоволення заяви МТСБУ про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення про задоволення заяви про Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення судових витрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач повинен довести, які саме необґрунтовані дії позивача стали причиною понесення ним судових витрат та формально підійшов до вирішення розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Про відкриття апеляційного провадження повідомлений належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням №885, згідно якого вбачається отримання ухвали суду 26.09.2023. Також, ухвалу про відкриття провадження було направлено позивачу на його електронну адресу.

Таким чином, судом апеляційної інстанції були здійснені всі необхідні заходи щодо повідомлення позивача про відкриття апеляційного провадження на оскаржувану ухвалу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Барсук М.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6859/23 та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

21.09.2023 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023, у зв`язку з перебуванням судді Барсук М.А., яка входить до складу колегії суддів, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6859/23.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі №910/6859/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 31.10.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 31.10.2023.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні судом не встановлено, дана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

Клопотань за заяв після порушення апеляційного провадження від учасників справи не надійшло.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи із наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції щодо стягнення витрат на правничу професійну допомогу

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Разом з тим у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Частиною 5 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

Водночас колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Відповідно до висновків Верховного Суду (викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17) очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (надалі - ТОВ "Маркс.Капітал") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) про стягнення 14 996,22 грн, з яких 3 571,45 грн 3% річних за користування чужими коштами, 9 836,48 грн інфляційних втрат та 1 588,29 грн пені, посилаючись на право зворотної вимоги на підставі підпункту ґ пункту 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач, не погоджуючись з даним позовом, для надання правової допомоги у цій справі, на підставі договору про надання професійної правничої допомоги, залучив адвоката. У подальшому, на підставі аналізу положень матеріального права, а також судової практики застосування правових норм, які регулюють спірні правовідносини, адвокат подав відзив на позовну заяву, просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог позивача.

Також відповідачем, на підтвердження своєї правової позиції подано до матеріалів справи Висновок науково-правової експертизи від 22.02.2022 № 126/26-е.

Під час розгляду справи відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи №910/16820/21 Великою Палатою Верховного Суду, у якій розглядалось питання застосування норм матеріального права у судовому спорі між тими ж сторонами з аналогічними обставинами справи та підставами позову.

19.07.2023 Великою Палатою Верховного Суду оголошено постанову у справі №910/16820/21, відповідно до якої касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено. Скасовані рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі №910/16820/21. Прийняте нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на суму страхового відшкодування, зобов`язання з виплати якого не виконав ліквідований страховик, щодо якого встановлено недостатність майна для виконання зобов`язань за договорами страхування.

Таким чином, обставини, що викликали зупинення провадження у цій справі, відпали.

07.08.2023 від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшло клопотання, в якому останній просив:

- поновити провадження у справі;

- залишити позовну заяву без розгляду;

- вирішити питання про повернення з державного бюджету 50% судового збору.

В частині клопотання про залишення позову без розгляду позивач не обґрунтував причини зміни своєї правової позиції щодо розгляду по суті його позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 поновлено провадження у справі №910/6859/23. Задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та залишено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" без розгляду. Відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про повернення 50% судового збору.

17.08.2023 відповідач подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6859/23, у якій, з посиланням на ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України, просив стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, що були понесені ним у зв`язку із представництвом адвокатом його інтересів в суді першої інстанції на підставі Договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позов залишено без розгляду, а відповідачем не доведено в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача, як того вимагає норма ч. 5 ст. 130 ГПК України, то підстави для задоволення заяви МТСБУ про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу відсутні.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими виходячи з наступного.

Правова позиція апеляційного господарського суду

Колегія зазначає, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком чого є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Оскільки суд першої інстанції ухвалює рішення про залишення позову без розгляду, а отже без прийняття рішення суду по суті спору, питання витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватися в контексті зазначених обставин, і у такому випадку законодавець передбачив, що саме відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судова колегія дійшла висновку, що дії позивача, який подав позов що не мав судової перспективи, та у подальшому, на стації судового процесу, коли відповідач, захищаючи свої права, скористався оплатною правничою допомогою адвоката, подав заяву про залишення цього позову без розгляду, містять ознаки необґрунтованих дій позивача, про які йдеться у ч. 5 ст. 130 ГПК України.

У цьому випадку відповідач підставно скористався своїм правом на судовий захист отримавши оплатну правову професійну допомогу та не вчиняв жодних необгрунтованих дій під час розгляду справи в суді першої інстанції. Отже витрати відповідача мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з вищезазначеними необґрунтованими діями позивача та підлягають компенсації на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Судова колегія зазначає, що фактично ухвалою про залишення позову без розгляду, відповідач отримав позитивний для себе результат, а його правова позиція спрацювала.

При цьому колегія враховує, що одним з основних принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Також колегія враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Щодо суми витрат на професійну правничу допомогу

Після залишення позову без розгляду, відповідачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, заявлених у відзиві на позовну заяву з посиланням на положення ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На обґрунтування поданого клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено:

- копію договору №№4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 про надання послуг у сфері права

- копію додаткової угоди від 28.12.2021 до Договору про надання послуг у сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021;

- копію додаткової угоди №922 від 02.05.2023.

12.10.2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ ГРУП" (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг у сфері права №4.1/12-10/2021, за змістом якого Замовник доручає, а Виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права (далі- послуги).

На підставі Додаткової угоди від 28.12.2021 сторони домовились про те, що починаючи з 01.01.2022 при виконанні умов договору зобов`язані здійснювати формування та підписання Актів на закриття справи, Актів приймання-передачі наданих послуг та інших документів передбачених Договором з використанням програмних рішень сервісу "Вчасно", якщо інше не передбачено Договором або Додатком до цього договору.

02.05.2023 сторони підписали Додаткову угоду №922, в якій визначили, що замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від замовника справи, внутрішній №251/23 вартістю 2 000,00 грн.

Таким чином договором про надання правової допомоги визначено фіксовану суму гонорару у розмірі 2000 грн.

На виконання договору та додаткової угоди Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ ГРУП" в особі адвоката Проца Андрія Володимировича здійснено представництво інтересів відповідача у справі №910/6859/23.

Відповідно до матеріалів справи, яка розглядалась у письмовому провадженні без виклику сторін, адвокатом відповідача подано до справи відзив на позовну заяву від 18.05.2023 №251/23 об`ємом - 18 сторінок, Висновок науково-правової експертизи №126/26-е від 22.02.2022 та заяву про зупинення провадження у справі №910/6859/23 до закінчення касаційного перегляду справи №910/16820/21 Великою Палатою Верховного Суду.

Дослідивши заяву представника відповідача, а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також відсутність заперечень позивача щодо розміру заявлених витрат, керуючись статтями 123, 126, 129 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції, в розмірі 2 000,00 грн, оскільки цей розмір судових витрат є невеликим, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням ціни позову та складності справи.

Судова колегія зазначає, що оскільки договором про надання професійної правничої допомоги визначено фіксовану суму гонорару, його розмір не залежить від кількості проведених процесуальних дій, тому неподання відповідачем акту виконаних робіт у цьому випадку не є підставою для відмови у задоволення заяви про стягнення витрат на професійну - правничу допомогу.

В контексті викладеного судова колегія враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у пунктах 168 та 169 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. Так, серед іншого, Велика Палата зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 280 ГПК України передбачає, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженої ухвали мало місце невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення зави про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача.

Судові витрати

Стягнення судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвали про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу не здійснюється, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про винесення додаткового судового рішення судовий збір не справляється.

Керуючись Главою 1 Розділу Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі №910/6859/23 скасувати.

Заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" (36023, м. Полтавська обл., Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ) 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова