УХВАЛА

м. Київ

29.11.2023Справа № 910/15004/23

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви Державного університету інфраструктури та технологій, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольвіон", м. Київ

про стягнення 20 744,70 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний університет інфраструктури та технологій (ДУІТ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольвіон" про стягнення 20 744,70 грн.

Ухвалою від 09.10.2023 судом було залишено позов без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В контексті наведеного строку, суд звертає увагу що згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі від 09.10.2023 судом було встановлено наступні способи усунення недоліків позову:

- надання доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- подання до суду доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, засвідчених належним чином.

Ухвалу суду про залишення позову без розгляду було направлено на адресу Державного університету інфраструктури та технологій, яку вказано в Єдиному державному юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також зазначено у позовній заяві: 04071, м.Київ, вул.Кирилівська, 9.

02.11.2023 до суду надійшла заява №117/0110 від 30.10.2023 Державного університету інфраструктури та технологій про усунення недоліків позову, яка була повернута без розгляду ухвалою від 06.11.2023 на підставі ч.4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

В означеній заяві Державний університет інфраструктури та технологій (ДУІТ) зазначив, що ухвалу про залишення позову без руху отримано не було засобами поштового зв`язку, з її змістом позивач ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тобто, з наведеного вбачається, що про залишення позову без розгляду позивач був обізнаний 30.10.2023, а отже, кінцевим строком усунення недоліків було 10.11.2023.

16.11.2023 до Господарського суду міста Києва повернувся поштовий конверт з ухвалою від 09.10.2023 про залишення позову без руху.

27.11.2023 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява Державного університету інфраструктури та технологій про усунення недоліків позову.

У вказаній заяві позивачем також було вказано, що до 30.10.2023 останнім не було отримано ухвали суду про залишення позову без руху.

Проте, судом враховано, що вказана заява не вказує на усунення недоліків позову у способи, що встановлені ухвалою суду від 09.10.2023, оскільки на підтвердження направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, заявником надано опис вкладення у цінний лист №088, фіскальний чек від 27.10.2023 та поштову накладну.

Однак, зі змісту наданого заявником описку вкладення взагалі не вбачається направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольвіон" копії позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, судом встановлено, що

Державний університет інфраструктури та технологій (ДУІТ) у строки та способами, які визначені в ухвалі від 09.10.2023 недоліки позову не усунув.

Наразі, суд зазначає, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, Страсбург, 03.04.2008), згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, враховуючи приписи частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України та не вдаючись до надмірного формалізму,приймаючи до уваги, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліків в позовній заяві, визначених в ухвалі суду від 07.08.2023, позовна заява Державного університету інфраструктури та технологій вважається неподаною та підлягає поверненню позивачу.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі «Bellet v. France» Європейським судом з прав людини вказано, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі «Golder проти Сполученого Королівства» Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

У даному випадку суд зазначає, що повернення позову ніяким чином не призводить до порушення права на доступ до правосуддя, а є відтворенням державного регулювання правил здійснення господарського судочинства.

Керуючись ст.119, ч. 4 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного університету інфраструктури та технологій, яка надійшла до Господарського суду міста Києва 22.09.2023, вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Додаток: позовна заява без номеру та дати з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання до апеляційного господарського суду.

Суддя В. В. Князьков