УХВАЛА

м. Київ

05.12.2023Справа № 910/18502/23

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця Клименко Ольги Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про забезпечення позову до подачі позову

Особи, які отримають статус учасників справи:

1) Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Басейна, -А, м. Київ, 01004; );

2) Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, м. Київ, 03057; );

3) Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) (вул. Басейна, -А, м. Київ, 01004; )

Без участі представників сторін,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Клименко Ольга Анатоліївна звернулася до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позову, в якій заявник просить суд заборонити Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) приймати рішення про демонтаж (переміщення) самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресами у Печерському районі міста Києва: вул. Велика Васильківська, 116 (номер місця: ПЧ-П-00050), вул. Грушевського Михайла, 9 (номер місця: ПЧ-П-11055), вул. Грушевського Михайла, 3 (номер місця: ПЧ-П-11054) до моменту прийняття Господарським судом міста Києва рішення по суті позову.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що предметом майбутнього позову є: зобов`язання оголосити та провести торги щодо права на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресами у Печерському районі міста Києва: вул. Велика Васильківська, 116 (номер місця: ПЧ-П-00050), вул. Грушевського Михайла, 9 (номер місця: ПЧ-П-11055) та вул. Грушевського Михайла, 3 (номер місця: ПЧ-П-11054); визнання договорів щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, які укладені між фізичною особою-підприємцем Клименко Ольгою Анатоліївною та комунальним підприємством «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) пролонгованими до моменту проведення нових торгів та визначення переможця за адресами у Печерському районі міста Києва: вул. Велика Васильківська, 116 (номер місця: ПЧ-П-00050), вул. Грушевського Михайла, 9 (номер місця: ПЧ-П-11055) та вул. Грушевського Михайла, 3 (номер місця: ПЧ-П- 11054).

Беручи до уваги те, що дія договорів, укладених між КП «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та ФОП Клименко О.А. завершується, а відповідач без діє, порушуючи право позивача провадити господарську діяльність в засобах пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі - не оголошує та не проводить торги щодо права на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресами у Печерському районі міста Києва: вул. Велика Васильківська, 116 (номер місця: ПЧ-П-00050), вул. Грушевського Михайла, 9 (номер місця: ПЧ-П-11055) та вул. Грушевського Михайла, 3 (номер місця: ПЧ-П-11054) або не продовжує строк дії чинних договорів, господарська діяльність заявника за цими адресами після спливу строку договору стане несанкціонованою, а розміщені засоби пересувної торгівлі за цими адресами будуть вважатися самовільно встановленими. Це призведе до необхідності їх демонтувати, що істотно ускладнить в подальшому поновлення прав заявника внаслідок необхідності проходити додаткові адміністративні процедури щодо погодження розміщення засобів пересувної торгівлі, призведе до додаткових матеріальних втрат та створить труднощі в ефективному захисті порушених прав заявника на провадження підприємницької діяльності та їх відновлення.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Клименко Ольги Анатоліївни про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи власну заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що строк дії договорів, укладених між КП «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та ФОП Клименко О.А. завершується, а відповідач без діє, порушуючи право позивача провадити господарську діяльність в засобах пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі - не оголошує та не проводить торги щодо права на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресами у Печерському районі міста Києва: вул. Велика Васильківська, 116 (номер місця: ПЧ-П-00050), вул. Грушевського Михайла, 9 (номер місця: ПЧ-П-11055) та вул. Грушевського Михайла, 3 (номер місця: ПЧ-П-11054) або не продовжує строк дії чинних договорів.

Проте, до заяви про забезпечення позову не додано жодного договору на підтвердження взагалі існування договірних відносин між ФОП Клименко О.А. та КП «Міський магазин».

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд зазначає, що в підтвердження наведених у заяві обставин заявником не додано до матеріалів справи жодного доказу, а отже само по собі посилання заявника на такі обставини, не підтверджені жодним доказом, не свідчить про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не свідчать про вчинення відповідачами дій з метою унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, наразі заявником не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення особами, які можуть отримати статус відповідачів у справі, дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартайм-плюс» про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, враховуючи положення Глави 8 Розділу І ГПК України, оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Фізичної особи-підприємця Клименко Ольги Анатоліївни по сплаті судового збору в сумі 1342,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Клименко Ользі Анатоліївні в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 05.12.2023.

Суддя А.І. Привалов