ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023м. ХарківСправа № 910/8451/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Ломакіній О. В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ ІНВЕСТБУД» (Україна, 61028, Харківська область, місто Харків, вулиця Велико-Бурлуцька, будинок 14, ідентифікаційний код особи 39248070)
до Консорціуму «АРСАН +» (Україна, 01014, місто Київ, вулиця Соловцова Миколи, будинок 2, офіс 38/1, ідентифікаційний код особи 44160998)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ ІНВЕСТБУД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Консорціума "АРСАН+" про стягнення 3 080 469,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди № 31/12/21 від 24.12.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ ІНВЕСТБУД" до Консорціума "АРСАН+" про стягнення 3 080 469,50 грн. разом з доданими до неї матеріалами направлено за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 для розгляду заяви визначено суддю Лаврову Л.С.

Ухвалою суду від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 04.09.2023 о 09:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Засідання відкладалося з 04.09.2023 по 02.10.2023.

Ухвалою від 02.10.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.10.2023 р. о 11:00. Засідання відкладалося з 23.10.2023 по 13.11.2023.

13.11.2023 за вх. 30858 до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог шляхом виключення з їх складу позовних вимог у частині пені на суму 141680,09 грн, інфляційних втрат 77451,61 грн та 3% річних 12710,44 грн. За вх. 30859 від позивача надійшла заява про повернення частини судового збору в зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

У призначене на 13.11.2023 та 22.11.2023 судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

З матеріалів справи вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи в господарському суді, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки АТ «Укрпошта» про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження та подальших ухвал по справі.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним з основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Із заяви позивача від 13.11.2023 за вх. 30858 вбачається, що її мотивовано із посиланням на процесуальні норми щодо відмови від позову в частині вимог, а в прохальній частині позивач просить зменшити розмір позовних вимог. Окрім того, заяву про зменшення позовних вимог подано після початку розгляду справи по суті та без клопотання про поновлення строку на подання заяви, поданої з пропуском процесуального строку.

Оскільки заява про відмову від частини позовних вимог та заява про зменшення позовних вимог є різними процесуальними заявами та мають різні процесуальні наслідки, суд вважав за необхідне уточнити у позивача, яка саме заява була ним подана: заява про відмову від частини позовних вимог чи заява про зменшення позовних вимог. Також, в прохальній частині поданої заяви відсутні вимоги по сплаті комунальних послуг, в той час як в мотивувальній частині такі вимоги містяться.

22.11.2023 за вх. 32007 позивачем було подано заяву про відмову від частини позовних вимог, за якою позивачем уточнено, що ним підтримуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 174 130,00 грн, пені - 424 402,10 грн, трьох відсотків річних - 35 496,61 грн, інфляційних втрат - 206 191,14 грн та витрат на комунальні послуги в розмірі 8550,20 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи подану позивачем заяву, суд приймає часткову відмову позивача від позову в частині зменшеної пені, інфляційних втрат і відсотків річних (вх. 32007 від 22.11.2023) та в цій частині провадження у справі закриває.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

24.12.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 31/12/21 (Далі за текстом - Договір оренди), згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування:

- споруду складу «відкритий склад літера «АП»» загальною площею 1 107 (Одна тисяча сто сім) кв. м.;

- споруду складу «відкритий склад літера «АР»», площею 4 998,6 (Чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім цілих шість десятих) кв. м.;

- споруду складу «відкритий склад готової продукції літера «АО»», площею 4 986,9 (Чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість цілих дев`ять десятих) кв. м.

Що у сумі складає 11 092,50 (Одинадцять тисяч дев`яносто два цілих п`ять десятих) кв. м., які розташовані за адресою: 61028, місто Харків, вулиця Велико-Бурлуцька (вулиця Плиткова, вулиця Комунальна), будинок 14 (чотирнадцять) (далі за текстом об`єкт оренди).

01.01.2022 сторонами було підписано Акт прийому Об`єкту оренди між сторонами.

Відповідно до п.1.3. Договору, термін дії договору оренди складає з «01» січня 2022 року до «30» листопада 2024 року. Перебіг фактичного строку оренди розпочинається з моменту підписання Акту прийому Об`єкту оренди Орендарем та закінчується у момент підписання сторонами Акту повернення Об`єкту оренди Орендодавцю.

Згідно п. 2.1. Договору оренди, орендна плата на момент укладання договору становить 155 295 (Сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок на місяць (повний чи не повний) з ПДВ. Відповідно п.2.3. Договору оренди, Орендар зобов`язаний вносити попередню орендну плату щомісячно до 28 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Позивач стверджував, що оплата орендної плати за договором не відбувалась у відповідності до умов Договору оренди, що є порушенням умов Договору, та з урахуванням часткових оплат розмір заборгованості складає 2 174 130,00 грн.

Згідно п.5.3. Договору, у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 2-х місяців з дати закінчення терміну платежу. Орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення Об`єкта оренди. Також орендодавець має право відмовитись від договору оренди у разі не використання Орендарем Об`єкту оренди за його профільним призначенням та невиконання поточного ремонту в порядку передбаченому цим договором та законодавством України, У разі відмови Орендодавця від договору оренди Договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору. Відповідно п 5.3. Договору, Орендодавець направив Орендарю повідомлення про відмові від договору та повернення об`єкту оренди. До повідомлення про відмові від договору та повернення об`єкту оренди Орендодавець направив Орендарю додаткову угоду про розірвання договору з 31 березня 2023 року та Акт прийому передачі Об`єкта оренди (про повернення об`єкту оренди з 31 березня 2023 року).

Пунктом 5.2. Договору оренди передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначенні положення Договору та Цивільного кодексу України, позивачем було нараховано відповідачу пеню - 424 402,10 грн, три відсотки річних - 35 496,61 грн, інфляційні втрати - 206 191,14 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів належного виконання зобов`язання зі своєчасного внесення орендної плати відповідачем до суду не було надано, у зв`язку з чим суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 2 174 130,00 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню пені - 424 402,10 грн, 3% річних - 35 496,61 грн та інфляційних втрат - 206 191,14 грн, враховуючи неподання відповідачем заперечень по заявленим вимогам, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування витрат на комунальні послуги в розмірі 8550,20 грн, суд зазначає, що згідно п. 2.2 Договору до орендної плати не входять плата за комунальні послуги, вартість облаштування електричних мереж під потреби Орендаря та вартість спожитої електроенергії, вартість експлуатаційних витрат, та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями задля утримання Об`єкту оренди у належному стані. Вартість спожитої Орендарем електроенергії компенсується Орендарем Орендодавцю на підставі даних приборів обліку електричної енергії, встановлених виключно для обліку споживання електричної енергії Орендарем.

Таким чином, розмір витрат на комунальні послуги не визначено умовами Договору та підлягає встановленню на підставі наданих доказів, однак позивачем не було надано доказів на підтвердження розміру спожитих відповідачем комунальних послуг за час оренди майна, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на комунальні послуги в розмірі 8550,20 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 2 174 130,00 грн, пені - 424 402,10 грн, трьох відсотків річних - 35 496,61 грн та інфляційних втрат - 206 191,14 грн.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (за вирахуванням частини вимог, за якими провадження було закрито у зв`язку з відмовою позивача).

Керуючись ст. ст. 42, 202, 216, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти часткову відмову позивача від позову в частині зменшеної пені, інфляційних втрат і відсотків річних (вх. 32007 від 22.11.2023). В цій частині провадження у справі закрити.

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ ІНВЕСТБУД».

Стягнути з Консорціуму «АРСАН +» (Україна, 01014, місто Київ, вулиця Соловцова Миколи, будинок 2, офіс 38/1, ідентифікаційний код особи 44160998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ ІНВЕСТБУД» (Україна, 61028, Харківська область, місто Харків, вулиця Велико-Бурлуцька, будинок 14, ідентифікаційний код особи 39248070) заборгованість в розмірі 2 174 130,00 грн, пеню - 424 402,10 грн, три відсотки річних - 35 496,61 грн, інфляційні втрати - 206 191,14 грн та 42 603,30 грн судового збору.

Відмовити в частині позовних вимог про стягнення витрат на комунальні послуги в розмірі 8550,20 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено "30" листопада 2023 р.

Суддя Л.С. Лаврова