РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2023Справа № 910/2285/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31)

про стягнення 161 729,86 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення 161 729,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач відмовляється виплатити позивачу страхове відшкодування по події за участю автомобіля "CHEVROLET COBALT", колір білий, державний номер НОМЕР_1 , яка відбулась 29.06.2022 в результаті якої транспортний засіб було пошкоджено, оскільки за твердженням відповідача вказана подія не передбачена п. 3.1 Сертифікату № 483 до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту та цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 3-00 від 11.04.2017р як страховий випадок.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" без руху, встановлено позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

21.02.2023 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.03.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов із додатковими документами до нього та доказами направлення його позивачу, відповідно до якого відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

10.03.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи було задоволено, призначено у справі № 910/2285/23 судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

04.05.2023 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, клопотання про погодження строку проведення експертизи більше ніж на 90 днів та докази направлення рахунку на оплату судової експертизи позивачу для відома суду, без матеріалів справи № 910/2285/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 було витребувано у Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали господарської справи № 910/2285/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення 161 729,86 грн.

11.05.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов лист із повідомленням про виконання клопотання експерта та додатки до нього, а саме: копія платіжної інструкції в національній валюті від 05.05.2023 № 19755, DVD-R диск з кольоровими фотознімками пошкодженого автомобіля та докази направлення даного документа з додатками експертній установі.

25.05.2023 матеріали господарської справи № 910/2285/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення 161 729,86 грн надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 було поновлено провадження у справі № 910/2285/23, розгляд клопотань Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи та погодження строку проведення експертизи більше ніж на 90 днів призначено на 14.06.2023.

14.06.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо розгляду клопотань Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів та погодження строку проведення експертизи понад 90 днів.

14.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про погодження терміну проведення судової експертизи у термін більше трьох місяців було задоволено, погоджено проведення експертизи за наявними матеріалами справи та у термін понад три місяці, клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів по справі задоволено частково, направлено на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз DVD-R диск на якому містяться копія Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017, документи по страховому випадку, калькуляція з СТО, фото огляду ТЗ, фото з місця ДТП, звіт по визначенню вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 13.047.2022 № 036/22, Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 02.08.2022 № 08-07.22, в іншій частині клопотання - відмовлено, зупинено провадження в справі № 910/2285/23 на час проведення експертизи, матеріали справи № 910/2285/23 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

10.08.2023 матеріали справи № 910/2285/23 з висновком експертної установи та Актом здачі приймання висновку експерта надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 було поновлено провадження у справі №910/2285/23 та призначено судове засідання у справі на 27.09.2023.

11.09.2023 на електронну пошту суду та 13.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат по справі.

13.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі з урахуванням висновку експертної установи, відповідно до якої відповідач зазначив, що з урахуванням Висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №910/2285/23 складеного 28.07.2023 за вих.№ 13405/23-54, застрахований транспортний засіб не можна вважати повністю загиблим, оскільки вартість його відновлювального ремонту не перевищує погоджену сторонами в Договорі добровільного страхування межу у 75%, необхідну для констатації факту повної загибелі цього автомобіля та визнання заявленої події страховим випадком. А відтак, відповідач просить суд відмовити у позові повністю та розглянути справу за відсутністю уповноваженого представника останнього.

У судове засідання, призначене на 27.09.2023, з`явився представник позивача та просив суд відкласти розгляд справи та надати час для ознайомлення з висновком експертизи.

У судовому засіданні 27.09.2023 судом проголошено протокольну ухвалу про задоволення клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 11.10.2023.

11.10.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване клопотання представника позивача про проведення судового засідання буз участі останнього.

У судовому засіданні 11.10.2023 судом було заслухано представників відповідача, які проти вимог заперечували та просили суд відмовити з тих підстав, що застрахований транспортний засіб не можна вважати повністю загиблим, оскільки вартість його відновлювального ремонту не перевищує погоджену сторонами в Договорі добровільного страхування межу у 75%, окрім іншого повідомили суд, що вказаний транспортний засіб знову застраховано. У зв`язку з чим, судом відкладено розгляд справи на 18.10.2023, визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язкову, та зобов`язав сторін повідомити суд та надати відповідні документи щодо існування договору страхування.

17.10.2023 на електронну адресу суду представником відповідача подано додаткові пояснення по суті спору, зокрема відповідач зазначив, що ДТП мало місце 29.06.2022, водночас, 28.12.2022 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Поліс №212712375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу Chevrolet, 2021 року випуску, номер кузова (шасі): НОМЕР_2 . Період дії полісу з 18.01.2023 по 17.01.2024. Окрім цього, між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Сертифікат №975-1007 за період з 01.01.2023 до 31.01.2023, згідно умов якого Страхувальник передає, а Страховик приймає на страхування транспортні засоби (далі по тексту - ТЗ), а саме: Chevrolet Cobalt LTZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі): НОМЕР_2 . А відтак, застрахований транспортний засіб на даний час не є фізично знищеним, а продовжує перебувати в експлуатації та є предметом договору страхування. До вказаного клопотання представником відповідача долучено копія Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 18.01.2022 №6950/22/000048, копія Полісу №212712375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, копія листа МТСБУ від 17.10.2023 №9-03/33579, копія Довідки-підтвердження надходження коштів від 11.10.2023 №3737/2023/вих., копія Сертифікату №975-1007 за період з 01.01.2023 до 31.01.2023.

У судовому засіданні 18.10.2023 судом оголошено перерву до 30.10.2023 за клопотанням представника повивача.

30.10.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

30.10.2023 на електронну адресу суду представником відповідача подано додаткові пояснення у яких зазначив, що відповідно до інформації, наданої ТОВ «Уклон Україна» станом на 18.10.2023 авто Chevrolet Cobalt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване в Онлайн-сервісі з 16.09.2021, використовується партнером Гречко Володимиром, останнє виконано замовлення - 18.10.2023 о 15:00, що також підтверджує, що даний транспортний засіб не є фізично знищеним та продовжує перебувати в експлуатації. У вказаному клопотанні, представник відповідача також повідомив суд, що розмір судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги збільшився на 3 600,00 грн, у зв`язку з участю уповноваженого представника відповідача у судових засіданням 11.10.2023 та 18.10.2023 а також підготовкою додаткових пояснень у справі. У зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 11 400,00 грн та проводити судове засіданні без участі уповноваженого представника відповідача.

Судом було задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 15.11.2023.

13.11.2023 на електронну адресу суду представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

14.11.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи через у зв`язку з неможливістю з`явитися у судове засідання через участь уповноваженого представника в іншій судовій справі.

Судом було відкладено розгляд справи на 29.11.2023.

22.11.2023 на електронну адресу суду представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

28.11.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи через у зв`язку з неможливістю з`явитися у судове засідання через участь уповноваженого представника в іншій судовій справі.

У судовому засіданні 29.11.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотанні представника позивача. Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Позивачем, як власником транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 від 19.01.2022) було застраховано автомобіль «Chevrolet Cobalt», колір білий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , шляхом укладення з відповідачем Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту.

29.06.2022 транспортний засіб «Chevrolet Cobalt» д.н.з. НОМЕР_1 потрапив у ДТП, в результаті чого отримав ушкодження, перелік яких зазначено в Акті огляду транспортного засобу від 06.07.2022, який міститься у Звіті № 08-07.22 від 02.08.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, на яку отримав відмову відповідача, яка була обґрунтована з посиланням на п.3.1 Сертифікату № 483 до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту та цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 3-00 від 11.04.2017, оскільки дана подія не є страховим випадком.

У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 161 729,86 грн.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що застрахований транспортний засіб не можна вважати повністю загиблим, оскільки відповідно до висновку судового експерта № 036/22, вартість відновлювального ремонту не перевищує погодженої між сторонами межі у 75%, необхідної для констатації факту повної загибелі транспортного засобу та виплату страхового відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладені договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути в тому числі й страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Отже, укладений між позивачем та відповідачем Генеральний договір № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси позивача як страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Відповідно до умов Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту, застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Chevrolet Cobalt» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно до п.3.1 Сертифікату № 483 від 18.01.2022 до Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту загальна страхова сума становить 2 227 008,00 грн, а відповідно до Додатку № 1 до Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017, страхова сума за транспортний засіб «Chevrolet Cobalt», д.н.з. НОМЕР_1 складає 318 144,00 грн.

Також пунктом 3.1 Сертифікату визначено, що види страхування, за якими було застраховано автомобіль «Chevrolet Cobalt» д.н.з. НОМЕР_1 є КАСКО - угон/повна загибель транспортного засобу та добровільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно до п. 6 Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту, повне загибель транспортного засобу - це пошкодження (знищення) застрахованого транспортного засобу, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов цього договору, перевищує 75 % страхової суми за транспортний засіб.

Відповідно до п.10 та 12 Сертифікату № 483 від 18.01.2022 до Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту, строк дії Сертифікату з 17.02.2022 по 17.01.2023.

Положенням ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття «договір страхування» містяться в статті 354 Господарського кодексу України та статті 979 Цивільного кодексу України.

Статтею 981 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхового свідоцтва (поліса, сертифікату) страхувальнику.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика віднесено серед іншого при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

При цьому, частиною 16 статті 9 вказаного Закону визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За твердженням позивача, відповідач мав сплатити на його користь страхове відшкодування у розмірі 161 729,86 грн, а саме: 318 144,00 грн (вартість транспортного засобу на дату укладення договору страхування) - 124 600,14 грн (залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу) - 31 814,00 грн (франшиза).

Відповідно до п. 16.15.1 Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту, сума збитку розраховується пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості транспортного засобу у наступних випадках:

- страхова сума складає певну частину дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування;

- дійсна вартість транспортного засобу, розрахована експертом, на момент страхової події перевищує страхову суму більш ніж на 20%.

Згідно до п. 16.16 Генерального договору № 3-00 від 11.04.2017, якщо на момент укладення договору страхова сума складає певну частину дійсної вартості транспортного засобу, то при визначенні суми збитку до уваги береться більша дійсна вартість транспортного засобу з:

- дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування;

- дійсної вартості транспортного засобу, розрахованої експертом на момент страхової події.

Відповідач, обґрунтовуючи відмову у виплаті страхового відшкодування посилається на Висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля за № 036/22 від 13.07.2022, відповідно до якого, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Chevrolet Cobalt» д.н.з. НОМЕР_1 складає 206 805,24 грн без урахування втрати товарної вартості з урахуванням ПДВ на запасні частини і матеріали, а отже менше ніж 75 % страхової суми, що не може розглядатись як повна загибель транспортного засобу та бути підставою для виплати страхового відшкодування.

Відповідач також зазначив, що за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №910/2285/23 складеного 28.07.2023 за вих.№ 13405/23-54, застрахований транспортний засіб не можна вважати повністю загиблим, оскільки вартість його відновлювального ремонту не перевищує погоджену сторонами в Договорі добровільного страхування межу у 75%.

Суд погоджується з доводами відповідача, що умовами договору страхування сторонами погоджено, що повна загибель ТЗ - пошкодження та (знищення) застрахованого ТЗ, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов цього договору перевищує 75% страхової суми за ТЗ (Розділ 6 «Тлумачення ключових понять»).

Тобто, факт повної загибелі визначається з урахуванням: визначеної договором страхової суми за ТЗ (а не ринкової вартості ТЗ на момент ДТП), та вартості відновлювального ремонту, розрахованого відповідно до п.16.18. Договору.

Згідно з п.16.18. договору, у разі виникнення спорів між сторонами щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку: на підставі висновку автотоварознавчого дослідження щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ (незалежно від того, який документ є підставою для розрахунку суми страхового відшкодування).

Тобто, даною умовою договору, чітко визначено, що у разі спору щодо вартості ремонту, а не спору щодо страхової суми або дійсної вартості автомобіля на момент ДТП, факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку на підставі висновку автотоварознавчого дослідження.

Страхова сума була погоджена сторонами та сформована на підставі наданого ТОВ «ОТП Лізинг» Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 18.01.2022 року №6950/22/000048, тобто дійсної вартості авто.

Усі розрахунки згідно умов договору страхування здійснюються на підставі страхової суми, в тому числі, і розрахунок страхового відшкодування. Під час дії договору страхова сума є фіксованою, жодних змін в цій частині сторонами не вносилось, спір між сторонами щодо страхової суми відсутній.

Згідно з п.16.16. договору, якщо на момент укладення договору страхова сума складає певну частину дійсної вартості ТЗ, то при визначенні суми збитку до уваги береться більша дійсна вартість ТЗ з: - дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування, дійсної вартості ТЗ, розрахованої експертом на момент укладення договору страхування.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, в тому числі висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №910/2285/23, складеного 28.07.2023 за вих.№ 13405/23-54, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту повної загибелі застрахованого транспортного засобу.

Окрім іншого, судом взято до уваги, докази надані відповідачем на підтвердження обставин щодо експлуатації позивачем даного транспортного засобу.

Зокрема, як вбачається із наявних в матеріалах справи, 28.12.2022 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Поліс №212712375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу Chevrolet, 2021 року випуску, номер кузова (шасі): НОМЕР_2 . Період дії полісу з 18.01.2023 по 17.01.2024.

Також матеріалами справи підтверджується, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Сертифікат №975-1007 за період з 01.01.2023 до 31.01.2023, згідно умов якого Страхувальник передає, а Страховик приймає на страхування транспортні засоби (далі по тексту - ТЗ), а саме: Chevrolet Cobalt LTZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі): НОМЕР_2 (належним чином завірені копії Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 18.01.2022 №6950/22/000048, Полісу №212712375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, листа МТСБУ від 17.10.2023 №9-03/33579, Довідки-підтвердження надходження коштів від 11.10.2023 №3737/2023/вих. та Сертифікату №975-1007 за період з 01.01.2023 до 31.01.2023 наявні в матеріалах справи)

Судом встановлено, що на момент подачі даного позову до суду (08.02.2023 згідно зі штампу АТ "Укрпошта") між сторонами вже був укладений договір за яким застраховане майно позивача - а саме ТЗ Chevrolet Cobalt LTZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі): НОМЕР_2 , що спростовує доводи позивача, про наявність правових підстав для визнання такого мана знищеним.

Крім іншого, позивачем жодним чином, не спростовано надані відповідачем докази та доводи, що даний транспортний засіб не є фізично знищеним та продовжує перебувати в експлуатації, оскільки, відповідно до інформації, наданої ТОВ «Уклон Україна» станом на 18.10.2023 авто Chevrolet Cobalt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване в Онлайн-сервісі з 16.09.2021, використовується партнером Гречко Володимиром, останнє виконано замовлення - 18.10.2023 о 15:00.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

У зазначеному аспекті слід зазначити, що позивач під час розгляду справи не надав суду належних, допустимих та більш вірогідних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивачем так і не було належними та допустимими доказами доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, чи на спростування наведених доводів відповідача та вищезазначених висновків, суд з огляду на наявні у матеріалах справи докази та з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, вважає заявлені позовні вимоги не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 11 400,00 грн та витрат за проведення судово транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 11 949,00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 було задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначено у справі № 910/2285/23 судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

За проведення судову транспортно-товарознавчу експертизу у даній справі відповідачем було сплачено її вартість у розмірі 11 949,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №19755 від 05.05.2023 та Актом здачі-приймання висновку експерта № 13405/23-54 за ухвалою суду у справі № 910/2285/23.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення з позивача витрати за проведення судово транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 11 949,00 коп. є обґрунтованими.

Згідно з приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем було надано Договір про надання правової допомоги № 1-20 КЮО від 20.01.2022, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (клієнт) та адвокатом Сокол Діана Вікторівна, Додаткова угода до договору від 11.09.2023, детальні розрахунки робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової допомоги) від 11.09.2023 та від 27.10.2023.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 11.09.2023 розмір гонорару за цим договром по судовій справі № 910/2285/23 визначається згідно з детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правничої допомоги, який складається та підписується сторонами. В детальному розрахунку робіт (наданих послуг) адвокатом для надання правничої допомоги вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги та її загальна вартість з розрахунку вартості однієї нормогодини 1 200,00 грн.

Згідно з детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової допомоги) від 11.09.2023 загальна вартість наданих послуг склала 7 800,00 грн, та згідно з детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової допомоги) від 27.10.2023 загальна вартість наданих послуг склала 3 600,00 грн.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом враховано, що позивачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому відповідачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами позивачем не подавалось.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати відповідача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, пов`язаними з розглядом даної справи та співмірними з її складністю, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом останніх та ціною позову, відповідають критеріям реальності і розумності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43; ідентифікаційний код 35912126) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) витрати за проведення судово транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 11 949 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11 400 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.11.2013.

Суддя Л. Г. Пукшин