ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 915/277/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богатиря К.В.,

Колоколова С.І.,

секретар судового засідання Андрущенко В.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 21 липня 2023 року (повний текст складено 21.07.2023)

у справі №915/277/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення коштів в сумі 370 891, 14 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Олейняш Е.М.

місце винесення рішення: м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 27.11.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Торговий дім Одеського кабельного заводу «Одескабель» (далі також позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі також відповідач, ДП «НАЕК «Енергоатом») про стягнення з останнього боргу у розмірі 370 891, 14 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки товару від 06.12.2021 №53-123-01-21-07347 (далі - Договір) в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2023 у справі №915/277/23 (суддя Е.М. Олейняш) позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель 370 891, 14 грн. боргу та 4 450, 70 грн. витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено факт поставки товару відповідачу на суму 370 891,14 грн., що не спростовано ДП «НАЕК "Енергоатом" жодним доказом. Водночас, доказів оплати за товар у матеріалах справи не міститься.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу судовий збір за подання позову був покладений судом на відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2023 у справі №915/277/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідач припустився порушення строків оплати, у зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії та фінансовою кризою неплатежів, що в свою чергу і призвело до несплати у передбачені договором терміни за наданих послуг.

Також апелянт посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», якою введено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або особи пов`язані з державою-агресором.

Так, за твердженням скаржника, за Договором, укладеним між сторонами у даній справі, відповідно до ярлика на придатну продукцію від 23.12.2021 №4-1410, виробником товару є АТ «Електрокабель» Кольчугинський завод (Російська Федерація), а тому, з метою дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №187 та Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 №1644-VII, відповідач не здійснив відповідний платіж за отриманий товар.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в межах Розділу 7 Договору на адресу позивача був направлений лист про настання форс-мажору пов`язаного із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Враховуючи вказане, відповідач зазначає про відсутність своєї вини як підстави для відповідальності.

Детальніше доводи ДП НАЕК «Енергоатом» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2023 у справі №915/277/23 та призначено розгляд справи на 13 листопада 2023 року о 12:30 год.

10.11.2023 від представників обох сторін до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку із прийманням суддею Богатирем К.В. участі у підготовці для підтримання кваліфікації суддів, яку проводила НШСУ, судове засідання у справі №915/277/23, призначене на 13.11.2023 не відбулось, про що складено відповідну довідку судового засідання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 продовжено розгляд апеляційної скарги Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2023 у справі №915/277/23 на розумний строк; учасників даної справи повідомлено про те, що її розгляд відбудеться 27 листопада 2023 року о 12:30 год.

22.11.2023 від ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу положень ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представники сторін в судове засідання 27.11.2023 не з`явились; про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, враховуючи, що свою позицію відповідач виклав в апеляційній скарзі та наявність заявлених представниками сторін клопотань про розгляд справи без їх участі, з огляду на те, що явка представників сторін судом не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про розгляд справи №915/277/23 за відсутності представників сторвін.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

06.12.2021 між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (нині ДП «НАЕК» в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС") (покупець) та ТОВ Торговельний дім Одеського кабельного заводу Одескабель (постачальник) було укладено договір на постачання товару №53-123-01-21-07347 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар код CPV 44320000-9 по ДК 021:2015 Кабелі та супутня продукція (кабель), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Місцем виконання даного Договору згідно п. 1.3 - є місто Южноукраїнськ.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість товару є твердою та складає 370 891, 14 грн.

Оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

За умовами п. 3.1 Договору постачання здійснюється з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 24.12.2021 на умовах - DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство, або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановлену чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про довірчі послуги у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН ;

- документи підтверджуючі якість товару (згідно ТС.0.1500.3714, ТС.0.0045.3772, ТС.0.0019.2104, ТС.0.0600.1364, ТС.0.0905.3435, ТС.0.0905.3247, ТС.0.0905.3911, ТС.0.0000.2499).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції № П-6 Про порядок приймання продукції по кількості і № П-7 Про порядок приймання продукції по якості та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК "Енаргоатом": Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП "НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standarts-82).

Розділом 8 Договору Форс-мажор» визначено, зокрема, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання цього Договору, унаслідок настання форс-мажорних обставин, наявність яких засвідчується відповідним документом, виданим ТПП, відповідно до законодавства України. Сторона, яка посилається на відповідні обставини, повинна протягом 5 днів з початку форс-мажорних обставин, письмово повідомити контрагента за Договором про настання обставин непереборної сили із наступним наданням протягом 10-ти днів відповідного підтверджуючого документу.

Положеннями п. 12.1 Договору сторонами узгоджено, що покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п. 12.1.1); приймати поставлені товари згідно розділу 6 (п. 12.1.2).

Згідно з пп. 12.4.1 Договору постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення шляхом укладання відповідної додаткової угоди (п. 13.1 Договору).

Матеріали справи свідчать, що між сторонами також складено та підписано Специфікацію №1 від 06.12.2021 (Додаток № 1 до Договору) на загальну суму 370 891, 14 грн. з ПДВ., в якій визначено найменування товарів наступних виробників: ПАТ «Одескабель», АТ «Електрокабель» Кольчугинський завод», ТОВ «Камський кабель»

Договір та Специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

У відповідності до видаткової накладної №129589 від 15.12.2021 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар визначений умовами укладеного між сторонами Договору та у специфікації до нього, що також не заперечується відповідачем (а.с. 11).

На виконання вимог податкового законодавства та умов Договору позивачем зареєстровано в ЄРПН податкову накладну по господарській операції, а саме:

- податкова накладна № 325 від 15.12.2021 на суму 370 891, 14 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 29.12.2021).

Однак, відповідач не здійснив оплату за поставлений позивачем товар, що й стало підставою для звернення останнього із даним позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши правильність юридичної оцінки фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За вимогами ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Як вже було вказано вище, позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар визначений умовами укладеного між сторонами Договору та у специфікації до нього, що не заперечується відповідачем у даній справі.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, в силу умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 Договору та ст. 253 Цивільного кодексу України граничним строком оплати за товар є 04.03.2022 (включно).

Однак, у наявних матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази на підтвердження здійснення оплати за поставлений позивачем товар.

З огляду на таке, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 370 891, 14 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на Закон України «Про санкції» від 14.08.2014 №1644-VII, постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №187, а також те, що країною походження поставленого позивачем товару є Російська Федерація, з огляду на таке.

Дійсно, за приписами п.п.5 та 10 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції», в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами №114-IX від 19.09.2019 року та №808-IX від 17.07.2020 року, видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом.

Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 року, яка набрала чинності 19.10.2022 року.

Зокрема, п. 2 такої постанови Уряду встановлено заборону замовникам здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь державної форми власності, юридичних осіб, створених та/або зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, та юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками (власниками) яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, та/або у фізичних осіб (фізичних осіб-підприємців) - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, а також публічні закупівлі в інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт і послуг походженням з Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком товарів, робіт і послуг, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою.

Відтак, наведені законодавчі заборони стосуються здійснення нових публічних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, Договір укладено між сторонами 06.12.2021, а поставка товару відбулась 15.12.2021, тобто до початку введення правового режиму воєнного стану в Україні та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року №1178.

Також, слід відзначити, що строк оплати поставленого товару сплив 04.03.2022, тобто також до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року №1178, а тому положення такої постанови та п. 5, 10 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або особи, пов`язані з державою-агресором.

Відповідно до п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України операцій (дій), які зазначені в переліку вказаного пункту.

Як вбачається із витягу з ЄДРЮОФОПГФ позивач є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України.

При цьому, скаржником, як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не подано доказів застосування обмежувальних заходів (санкцій) до позивача в порядку Закону України "Про санкції", не подано суду доказів належності позивача до осіб, передбачених п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №187.

Матеріали даної справи також не містять доказів застосування до позивача заходів у виді зупинення здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками відповідно до постанови Правління Національного банку України №18.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені скаржником обставини не є підставою для звільнення останнього від оплати поставленого позивачем товару.

Відхиляються судом апеляційної інстанції й посилання апелянта на наявність фінансової кризи на підприємстві відповідача, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, у порушення наведених процесуальних приписів, апелянт не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній перебуває у скрутному матеріальному становищі на не має об`єктивної можливості погасити існуючу заборгованість перед позивачем.

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Судова колегія зазначає, що відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за Договором. Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань, погіршення фінансового стану не звільняє його від обов`язку своєчасно виконати господарські зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 року у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Щодо посилання апелянта на те, що ним було направлено на адресу позивача лист про настання форс-мажору пов`язаного із військовою агресією Російської Федерації проти України, судова колегія вказує, що позивачем не надано до суду доказів стосовно надсилання на адресу ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель відповідного сертифікату, виданого ТПП за зверненням суб`єкта господарської діяльності, тобто відповідача. При цьому, саме сертифікат, у відповідності до положень ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Суд звертає увагу, що надання сертифікату Торгово-промисловою палатою України, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин, або лист ТПП України, не звільняє від виконання зобов`язання автоматично. При видачі сертифікату Торгово-промислова палата України засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що і доказів надсилання на адресу позивача листа про настання форс-мажору (як і самого листа) відповідачем до матеріалів справи не додано на в суді першої інстанції, на апеляційному суду.

Таким чином, доводи апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у даній справі.

Навпаки, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2023 у справі №915/277/23 слід залишити без змін а апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" без задоволення.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2023 у справі №915/277/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 04.12.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Колоколов С.І.