ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023м. ДніпроСправа № 904/3981/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Люта О.В.;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 238 832 грн. 93 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Криворізька міська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" (далі - відповідач) на свою користь кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:175:0011 по вулиця Бикова, 23 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у розмірі 238 832 грн. 93 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням інтересів територіальної громади міста Кривого Рогу як власника земель міста, що зумовлено неповною сплатою відповідачем коштів за фактичне користування у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,4007 га, з кадастровим номером :06:175:0011 по вулиці Бикова, 23 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у розмірі 238 832 грн. 93 коп. За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.01.2023 за вих. № 1457/5/04-36-04-12-14, ТОВ "Кривбастехмаш" за вказаному земельну ділянку задекларував 189 985 грн. 53 коп. (замість необхідних 275 479 грн. 25 коп.), а сплатив - 36 646 грн. 32 коп. (замість 275 479 грн. 25 коп.), чим неправомірно збільшив свої доходи, тоді як позивач фактично їх втратив.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 582 грн. 49 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Слід відзначити, що через відсутність у судді доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом було зроблено та долучено до матеріалів справи безкоштовний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому містилися неактуальні дані про юридичну особу під ідентифікаційним кодом 30498641. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з вказаного реєстру (а.с.58). Вказані обставини зумовили допущену описку в ухвалах суду. В той же час, після з`ясування судом дійсних обставин справи щодо вірного найменування відповідача, а також актуального його місцезнаходження, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, для дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 26.09.2023 був здійснений перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 11.10.2023.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №49515/23 від 29.09.2023), в якій він просить суд надати можливість представнику позивача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно з інформацією, наданою відділом інформаційно-технічного забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області, 11.10.2023 об 11:40 год. була відсутня технічна можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 11.10.2023 об 11:40 год. (зайнятістю залів судових засідань обладнаних відповідними технічними засобами).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.10.2023 у задоволенні заяви позивача про участь у судовому засіданні 11.10.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було відмовлено.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 51713/23 від 10.10.2023), в якому він просить суд провести підготовче засідання 11.10.2023 без участі представника позивача та надати можливість представнику позивача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підготовче засідання 11.10.2023 представники позивача та відповідача не з`явились, причин нез`явлення представник відповідача суду не повідомив. При цьому, судом було враховано наявність клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника, яке було задоволено судом. Представник відповідача про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, з огляду на таке:

- статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку;

- за приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру;

- відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження;

- частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо;

- на підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036 (а.с. 69, на звороті), на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача, починаючи з 26.09.2023;

- при цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи;

- водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

- крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає;

- отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу;

- ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, ухвала суду про виправлення описки в ухвалі суду від 26.09.2023 та ухвала про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023 були надіслані ТОВ "Кривбастехмаш" (відповідачу) на адресу його офіційного місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті). Поштове відправлення № 399 на адресу відповідача, в якому містилися вказані ухвали суду (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, ухвала суду про виправлення описки в ухвалі суду від 26.09.2023 та ухвала суду про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023), було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 06.10.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 84-90), отже, кореспонденція суду не була отримана відповідачем з незалежних від суду причин. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи поштовий конверт із поштовим відправленням № 399 свідчить про те, що судом було вірно зазначено найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", а також адресу його місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті);

- відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- враховуючи вказане, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом; ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, про виправлення описки від 26.09.2023 та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023 вважаються врученими відповідачу 06.10.2023 (а.с.84).

Так, ухвалою суду від 02.08.2023, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, судом відзначено, що оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу - 06.10.2023, строк для надання відзиву на позовну заяву триває по 23.10.2023 включно, отже станом на 11.10.2023 не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 11.10.2023 підготовче засідання було відкладено на 25.10.2023.

У підготовче засідання 25.10.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини не з`явлення суду не повідомив, при цьому, відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке.

Ухвала суду від 11.10.2023 була надіслана відповідачу - ТОВ "Кривбастехмаш" на адресу його офіційного місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті). Поштове відправлення № 722 на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 11.10.2023, було також повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 18.10.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 107-111), отже, знову кореспонденція суду не була отримана відповідачем з незалежних від суду причин. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи поштовий конверт із поштовим відправленням № 722 свідчить про те, що судом було вірно зазначено найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", а також адресу його місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті).

Отже, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 11.10.2023 вважається врученою відповідачу 18.10.2023 (а.с.107).

Судом встановлено, що ухвалою суду від 02.08.2023, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також встановлено, що станом на 25.10.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Судом відзначено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про день, час та місце всіх підготовчих засідань (зокрема й 25.10.2023), а також зазначено про закінчення строку для надання відзиву на позовну заяву (оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу - 06.10.2023, строк для надання відзиву на позовну заяву закінчився 23.10.2023).

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У підготовчому засіданні 25.10.2023 представник позивача повідомив, що ним повідомлені суду всі обставини справи, які йому відомі; надані всі докази, на які він посилається; матеріали справи не містять нерозглянутих заяв чи клопотань, у зв`язку з чим представник позивача підтверджував доцільність закриття підготовчого провадження.

З огляду на викладене, враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважав, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 25.10.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 25.10.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.11.2023.

Від відповідача надійшла заява про повернення на стадію підготовчого провадження та встановлення відповідачу строку для надання відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів (вх. суду № 57011/23 від 08.11.2023), в якій він просить суд:

1) прийняти процесуальне рішення про повернення на стадію підготовчого провадження;

2) направити на поштову адресу відповідача процесуальні рішення суду та документи, які надавались позивачем під час розгляду справи у підготовчому провадженні для підготовки правової позиції у справі;

3) встановити процесуальний строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів - заяв, клопотань, додаткових пояснень, інших доказів у справі щодо обґрунтування правової позиції у справі;

4) відкласти розгляд справи по суті, призначений у судовому засіданні на 15.11.2023 на іншу дату.

В обґрунтування поданої заяви відповідач, зокрема, посилається на таке:

- ухвалою суду від 25.10.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.11.2023, однак про наявність вказаної справи відповідач дізнався лише 03.11.2023;

- відповідач вважає, що всі ухвали суду по даній справі, винесені до 25.10.2023, не були отримані відповідачем через зазначення судом невірного найменування відповідача;

- предметом розгляду даної справи є стягнення коштів з відповідача за фактичне користування земельною ділянкою. Позивач, виходячи зі змісту ухвали суду, не надав суду усі докази, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме: не надав докази врегулювання між сторонами відносин, пов`язаних зі сплатою коштів, в тому числі, в період після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки і укладання нового договору оренди земельної ділянки, що навмисно приховав позивач, а зважаючи на відсутність належного повідомлення судом відповідача, ці обставини, у вигляді доказів, не могли бути надані на стадії підготовчого провадження;

- в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при вирішенні питання за заявою відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження, за наявності обставин, які об`єктивно унеможливили участь відповідача у розгляді даної справи, відповідач просить суд на цій стадії врахувати наведені ним у заяві постанови та ухвали Верховного Суду;

- виходячи з того, що відповідачем обґрунтовано неможливість надання протягом строку розгляду справи у підготовчому провадженні відповідних процесуальних документів, тому перед судом порушується питання про необхідність повернення до попередньої стадії розгляду справи, та ТОВ "Кривбастехмаш" просить суд, відповідно до статті 194, статті 195, частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, відкласти розгляд справи, призначений на 15.11.2023, до вирішення процесуального питання щодо повернення до попередньої стадії її розгляду, та з метою забезпечення прав та законних інтересів відповідача у справі, які він не зміг реалізувати в силу об`єктивних, незалежних від нього обставин;

- відповідач зазначає, що з об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, які унеможливили його участь в розгляді справи на стадії підготовчого провадження, а також наявність у відповідача доказів, які мають значення для вирішення справи по суті, в тому числі тих доказів, які були отримані відповідачем від позивача щодо врегулювання відносин, пов`язаних з подальшим користуванням земельною ділянкою та оплатою за її використання після закінчення строку дії договору, вирішення питань між сторонами щодо врегулювання договірних відносин з оренди земельної ділянки, що виключає можливість застосування тих норм законодавства України, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

У судове засідання 15.11.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом була врахована заява відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження та відкладення розгляду справи, з якої вбачається, що він належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання.

У вказаному засіданні судом розглянуто заяву відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, з приводу якої суд зазначив таке:

- ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, ухвала суду про виправлення описки в ухвалі суду від 26.09.2023 та ухвала про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023 були надіслані ТОВ "Кривбастехмаш" (відповідачу) на адресу його офіційного місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті). Поштове відправлення № 399 на адресу відповідача, в якому містилися вказані ухвали суду (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, ухвала суду про виправлення описки в ухвалі суду від 26.09.2023 та ухвала суду про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023), було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 06.10.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 84-90), отже, кореспонденція суду не була отримана відповідачем з незалежних від суду причин. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи поштовий конверт із поштовим відправленням № 399 свідчить про те, що судом було вірно зазначено найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", а також адресу його місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті);

- відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- враховуючи вказане, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом; ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2023, про виправлення описки від 26.09.2023 та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 26.09.2023 вважаються врученими відповідачу 06.10.2023 (а.с.84);

- у подальшому ухвалою суду від 11.10.2023 підготовче засідання було відкладено на 25.10.2023 та вказана ухвала була також надіслана відповідачу - ТОВ "Кривбастехмаш" на адресу його офіційного місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті). Поштове відправлення № 722 на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 11.10.2023, було також повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 18.10.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 107-111), отже, знову кореспонденція суду не була отримана відповідачем з незалежних від суду причин. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи поштовий конверт із поштовим відправленням № 722 свідчить про те, що судом було вірно зазначено найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", а також адресу його місцезнаходження: вулиця Бикова, будинок 23, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 69, на звороті);

- отже, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 11.10.2023 вважається врученою відповідачу 18.10.2023 (а.с.107);

- враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про день, час та місце всіх підготовчих засідань (зокрема і 25.10.2023), а також, приймаючи до уваги закінчення строку для надання відзиву на позовну заяву (оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу - 06.10.2023, строк для надання відзиву на позовну заяву закінчився 23.10.2023), ухвалою суду від 25.10.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.11.2023;

- судом відзначено, що, дійсно, через відсутність у судді доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом було зроблено та долучено до матеріалів справи безкоштовний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому містилися неактуальні дані про юридичну особу під ідентифікаційним кодом 30498641. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з вказаного реєстру (а.с.58). Вказані обставини зумовили допущену описку в ухвалах суду. В той же час, після з`ясування судом дійсних обставин справи щодо вірного найменування відповідача, а також актуального його місцезнаходження, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, для дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі, про що було прийнято ухвалу від 26.09.2023 З цього моменту (з 26.09.2023) всі повідомлення відповідача були здійснені судом за вірною юридичною адресою та із зазначенням вірного найменування відповідача. Більше того, після з`ясування судом обставин щодо неотримання відповідачем поштової кореспонденції за місцем свого офіційного місцезнаходження (вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036), судом двічі - 11.10.2023 та 12.10.2023 розміщувалися оголошення на офіційному сайті "Судової влади України", які наявні в матеріалах справи (а.с. 104-105), а також здійснювалась спроба передати телефонограму на два номери телефону, відомості про які наявні в розділі "Інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою" Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.106);

- інших засобів зв`язку з відповідачем Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріали справи не містили;

- враховуючи вказане вище, господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду засоби зв`язку з відповідачем;

- також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень всі ухвалу господарського суду по даній справі надіслані судом та завчасно оприлюднені на вказаному загальнодоступному, цілодобовому та безкоштовному ресурсі; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень). З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень;

- посилання відповідача на приховання позивачем доказів та фактів по суті спору розцінюються судом критично, оскільки в позовній заяві позивач зазначив про те, що згідно з договором оренди земельної ділянки № 2014301 від 28.08.2014 (державна реєстрація від 04.09.2014) земельна ділянка із категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення була передана відповідачу для реконструкції комплексу нежитлових будівель (А-2 будівля побутового комбінату, Б - господарське приміщення, В - приміщення гаражу, Г - цех вулканізації) у комплекс будівель з ремонту гірничо-шахтного обладнання. Термін дії договору закінчився - 04.09.2016. У подальшому, рішенням Криворізької міської ради № 1460 від 30.09.2022 відповідачу було надано в орендне користування зазначену земельну ділянку терміном на 1 рік. Пунктом 3 даного рішення заявнику (відповідачу) означено укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки та зареєструвати право оренди; виконувати обов`язки землекористувача. Проте договір між сторонами укладено не було. Доказів укладення договору відповідач також не надав.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для повернення до стадії підготовчого провадження у даній справі, отже, у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено.

Судом було відзначено, що у даному випадку відповідач не позбавлений права висловити свою правову позицію безпосередньо у судовому засіданні у вигляді надання усних пояснень, а також звернутися до суду із клопотанням, у випадку такої необхідності, про долучення доказів по справі, обґрунтувавши неможливість їх долучення до матеріалів справи у підготовчому провадженні та у визначені ухвалою суду строки; також відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи і міркування з приводу позовних вимог у вигляді письмових пояснень.

Отже, з метою доведення до відома відповідача результату розгляду його клопотання, а також з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне оголосити перерву у судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.11.2023 представник позивача заявив усне клопотання про надання йому можливості прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.11.2023 у судовому засіданні було оголошено перерву до 29.11.2023; повідомлено, що судове засідання 29.11.2023 відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 1-102 (1-й поверх) за адресою: 49027, м. Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, 1; позивачу надано можливість прийняти участь у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення (вх. суду № 60742/23 від 27.11.2023), в яких він критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивач начебто не надав суду усі докази, які мають безпосереднє значення для правильного вирішення спору, а саме: відповідних документів щодо врегулювання між сторонами відносин пов`язаних зі сплатою коштів, в тому числі, в період після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки і укладання нового договору оренди земельної ділянки, що навмисно приховав позивач, та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивачем не приховуються жодні докази, а надано лише ті докази та зазначено про ті обставини, які безпосередньо стосуються предмету спору і доказування, несуть істотне значення для вирішення справи;

- позивач визначився із способом захисту, предметом та підставами позову, в яких визначено правовідносини між сторонами як бездоговірні (кондикційні) та безделіктні, що підпадають під регулювання статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, а предметом доказування є сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою комунальної форми власності, що свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, в тому числі, в практиці визначення Європейського суду з прав людини; довів доказами усі обставини, що входять до предмета доказування у даній категорії справ, які відповідач належними доказами не спростував;

- посилання відповідача на договірні відносини у даному конкретному випадку не несуть істотного значення та не змінюють суть позовних вимог, адже факт наявності/відсутності договору ніяк не впливає на обов`язок особи дотримуватись вимог закону (зокрема, статей 206 Земельного кодексу України та 287 Податкового кодексу України);

- відповідна земельна ділянка з кадастровим номером :06:175:0011 вже була надана ТОВ "Кривбастехмаш" за договором оренди у 2014 році, та після закінчення строку його дії, у 2016 році за актом повернута міській раді не була, та до теперішнього часу перебуває у фактичному користуванні відповідача (згідно з інформацією Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради від 20.11.2023). Як значиться в наданій інформації Департаменту, проект договору був отриманий представником відповідача для ознайомлення і підписання 13.12.2022, який не укладено і до цього часу. Листування, яке велося між сторонами з середини 2022 року та в 2023 році не привело до укладення договору та не стосується предмета доказування у даній справі, у зв`язку з чим не подається;

- відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування означеною земельною ділянкою. Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін вз моменту набуття права власності за нежитлову будівлю за вищезазначеною адресою. Правові підстави для несплати відповідачем орендної плати за землю відсутні;

- власником спірної земельної ділянки є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності. Таким чином, збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок позивача. Вказане свідчить про наявність у спірних правовідносинах усіх трьох умов виникнення зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання);

- не сплачуючи за користування земельною ділянкою орендну плату в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 (період заявлений позивачем) у встановленому нормативно-правовими актами розмірі, відповідач без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі;

- розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку передбачає визначення трьох параметрів: 1) наявності самої земельної ділянки як об`єкта оренди, сформованої відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України; 2) наявності нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності та яка, відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель", оформлюється як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який видається центральним органом виконавчої влади; 3) ставки плати за землю, установлена рішенням Криворізької міської ради;

- обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів (статті 29 Податкового кодексу України). При розрахунку суми заборгованості, розрахованої позивачем з урахуванням офіційної інформації державного компетентного органу, яким є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.01.2023, у заявленому до стягнення періоді 2022 року, відповідачем - ТОВ "Кривбастехмаш" було сплачено лише 36 646 грн. 32 коп., відтак саме ця сума була відрахована із загальної суми заборгованості. За оновленою інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.11.2023, відповідачем сплачено на 46 грн. 94 коп. більше, ніж у попередній інформації, а саме: 36 693 грн. 26 коп. Таким чином, з урахуванням викладеного, недоплаченими залишаються 238 785 грн. 99 коп., які позивач і просить суд стягнути з ТОВ "Кривбастехмаш".

Від відповідача надійшли пояснення (вх. суду № 61239/23 від 28.11.2023), в яких він просить суд врахувати дані пояснення при розгляді справи та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості, недоведеності та невірно обраного способу захисту в спірних правовідносинах. Також, відповідач зазначає, що, враховуючи неможливість приймати безпосередню участь у розгляді справи на дату визначену судом - 29.11.2023 з об`єктивних підстав щодо призначення розгляду справи в режимі відеоконференції у спеціально визначеному судом приміщенні для проведення відеоконференції та з метою реалізації відповідачем свого права на судовий захист, в тому числі з безпосереднім наданням відповідних пояснень, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних дій, пов`язаних з розглядом справи, ТОВ "Кривбастехмаш" заявляє клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату для реалізації відповідачем свого права на судовий захист у даній справі та безпосередню участь у її розгляді в судовому засіданні.

Подаючи вказані пояснення у справі, відповідач вказує про таке:

- враховуючи неможливість участі представника відповідача в судовому засіданні 29.11.2023 виходячи зі змісту ухвали суду від 15.11.2023 про розгляд справи в режимі відеоконференції, що є неможливим для учасника справи ТОВ "Кривбастехмаш", так як дана юридична особа не є зареєстрованою в автоматизованій системі електронного судочинства - "Електронний Суд", не має власного електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС, - виникла необхідність надати суду дані пояснення з огляду на те, що 15.11.2023 представником відповідача під час розгляду справи в судовому засіданні не надано відповідних доказів щодо врегулювання між сторонами спору відносин, пов`язаних з спірними правовідносинами в частині сплати за користування земельною ділянкою, що виключає застосування судом до спірних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, а разом з цим, наявність підстав як для відмови в задоволенні позовних вимог позивача з підстав невірно обраного способу захисту у даній справі, так і для висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог стану правовідносин, що мало місце у даних відносинах і завідомо приховані позивачем у цій справі;

- відповідно до пункту 21 договору оренди земельної ділянки № 83 від 02.10.2007 не повернення земельної ділянки у зазначений в договорі термін не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки, - є свідченням, що сторонами був узгоджений відповідний порядок нарахування зобов`язань з плати за землю за період після закінчення строку дії договору і до повернення земельної ділянки з користування за актом приймання-передачі;

- у своїх позовних вимогах позивач стверджує, що Криворізька міська рада належним чином виконала свій обов`язок та передала спірну земельну ділянку орендарю, а орендар, відповідач у справі, не виконав свого договірного обов`язку щодо повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору і продовжує її використання та просить суд при розгляді та вирішенні спору врахувати положення договору оренди земельної ділянки та норми матеріального права, які регулюють порядок визначення сторонами зобов`язань на майбутнє, а також висновки податкового органу України, який наділений Податковим кодексом України та іншими законодавчими актами України повноваженнями щодо повноти нарахування та сплати коштів за користування земельними ділянками права комунальної власності. Так, відповідно до пункту 21 договору оренди земельної ділянки № 6924899 від 04.09.2014 з датою державної реєстрації права оренди не повернення земельної ділянки у зазначений в договорі термін не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" цього договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки. Тобто, між Криворізькою міською радою та ТОВ "Кривбастехмаш" на момент укладання договору оренди земельної ділянки № 6924899 від 04.09.2014 було досягнуто домовленостей за однією з істотних умов договору - орендною платою за користування земельною ділянкою та платою за її використання після закінчення дії договору в разі не вчинення сторонами дій, пов`язаних з поверненням земельної ділянки з оренди;

- врегулювання між Криворізькою міською радою та ТОВ "Кривбастехмаш" питань пов`язаних зі сплатою за використання земельної ділянки в разі неповернення її орендарем орендодавцю вказує на те, що сторони, в порядку визначеному законом, за взаємною згодою, визначили розмір плати за користування земельною ділянкою, яка відповідає розміру орендної плати в договорі, і Криворізька міська рада в незаконний спосіб відступила від таких домовленостей, безпідставно нараховуючи кошти, які вважає начебто такими, що збережені відповідачем без достатньої правової підстави;

- якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (cтаття 33 Закону України "Про оренду землі");

- враховуючи норми чинного законодавства, якщо договір оренди земель державної та комунальної власності підлягає поновленню і платник продовжує користуватися такою земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та не отримав письмового заперечення від орендодавця щодо використання земельної ділянки, то до поновлення у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки такий платник буде сплачувати орендну плату відповідно до умов попереднього договору;

- наведені обставини є суттєвими з огляду на наявність домовленостей між сторонами щодо умов сплати за користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору і до укладання нового договору, від яких відступив позивач, звертаючись до суду з позовом у даній справі, що свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог позивачем та наявність підстав для відмови в задоволенні позову, в тому числі з підстав невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, про що неодноразово заявляв Верховний Суд, зазначаючи це у відповідних рішеннях, що невірно обраний спосіб захисту є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" 28.11.2023 о 17:27 год. надійшла заява про відвід судді Фещенко Ю.В. від розгляду справи (вх.суду 5876/23 від 28.11.2023), в якій він посилається на упереджене ставлення судді до відповідача, яке підтверджується тим, що суддею було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, а також у можливості надання відзиву на позовну заяву та доказів по справі. Крім того, відповідач посилається на неповідомлення відповідача про розгляд даної справи судом, незабезпечення дотримання прав відповідача під час розгляду справи, позбавленні відповідача можливості подати відзив на позовну заяву, а також докази по справі. Окремо відповідач посилається на те, що суд призначив судове засідання 29.11.2023 в режимі відеоконференції, чим позбавив відповідача можливості прийняти у ньому учать, оскільки відповідач не зареєстрований в підсистемі ЄСІТС, немає власного електронного кабінету учасника судових справ, і тому, відповідач вважає, що не може брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Враховуючи те, що розгляд справи № 904/3981/23 призначено на 29.11.2023 о 10:20 год., а заява про відвід судді Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В. від розгляду справи № 904/3981/23 зареєстрована 28.11.2023 о 17:27 год., суд приходить до висновку про те, що вказана заява про відвід подана пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, таким чином, питання про відвід судді Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В. від розгляду справи № 904/3981/23 розглядається в порядку, передбаченому абзацом 2 частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, складом суду, що розглядає справу.

У судовому засіданні 29.11.2023 представник позивача проти задоволення заяви відповідача про відвід судді заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що, фактично, відповідачем вчиняються дії щодо перешкоджання прийняттю рішення у даній справі та затягування судового процесу; наразі відповідачем не надано до суду жодного доказу на спростування позовних вимог позивача, також не подано доказів наявності правових підстав для користування спірною земельною ділянкою у спірний період з 01.01.2022 по 31.12.2022, а подана заява про відвід судді є необґрунтованою та безпідставною.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" про відвід судді Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В. від розгляду справи № 904/3981/23, заслухавши думку представника позивача, суд не вбачав об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, і викликають сумніви у неупередженості судді або об`єктивності, та могли б бути підставою для відводу судді у розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України. Суд констатував, що заява відповідача ґрунтується на припущеннях, є необґрунтованою та такою, що зводиться до оцінки процесуальних дій судді.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.11.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" про відвід судді Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В. від розгляду справи № 904/3981/23 було відмовлено.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає таке.

Як було вказано судом вище, про день, час та місце судового засідання 29.11.2023 відповідач був повідомлений належним чином, що вбачається з наявної у матеріалах справи Довідки про доставку електронного листа (а.с.148), якою підтверджується, що ухвала суду від 15.11.2023 була доставлена на електронну пошту, яку зазначив сам відповідач у своїй заяві (а.с.117) - 17.11.2023, отже завчасно. Крім того, в заяві про відвід судді відповідач також підтверджує, що обізнаний про день, час та місце судового засідання 29.11.2023.

При цьому, суд відзначає, що в ухвалі суду від 15.11.2023 було зазначено, що судове засідання 29.11.2023 відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 1-102 (1-й поверх) за адресою: 49027, м. Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, 1; позивачу надано можливість прийняти участь у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції. Отже, в режимі відеоконференції мав можливість прийняти участь лише представник позивача, який звернувся до суду із відповідним клопотанням. Оскільки відповідач з таким клопотанням до суду не звертався, відповідач повинен був забезпечити явку свого представника у судове засідання, яке відбулось безпосередньо у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 1-102 (1-й поверх) за адресою: 49027, м. Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, 1.

Таким чином, судом критично розцінюється причина неможливості явки у судове засідання 29.11.2023 представника відповідача.

Зі змісту поданих відповідачем заяв вбачається, що він обізнаний з нормами Господарського процесуального кодексу України та практикою Верховного Суду, отже обізнаний із нормами статті 197 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якої учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Таким чином, забезпечення судом участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції не означає, що відповідач не може прибути у судове засідання та приймати участь у ньому безпосередньо у залі судового засідання.

У даному випадку, враховуючи зміст заяви відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, обсяг якої складає 16 аркушів, а також зміст заяви про відвід судді, обсяг якої складає 14 аркушів, посилання відповідача на обмеження його у прийнятті участі у судовому засіданні, через відсутність у відповідача Електронного кабінету, у зв`язку з тим, що позивачу була надана можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд розцінює як зловживання процесуальними правами. Оскільки, подаючи до суду процесуальні заяви та клопотання обсягом 16 та 14 аркушів, в яких зацитовані як норми Господарського процесуального кодексу України, так і практика Верховного Суду, відповідач не може не усвідомлювати очевидних речей щодо того, що судові засідання відбуваються в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області, судові засідання є відкритими, а можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції надається учаснику виключно за його клопотанням та не тягне жодних наслідків для іншого учасника процесу щодо форми участі у вказаному засіданні.

Більше того, суд звертає увагу відповідача, що він сам у своїй заяві підтверджує, що не має Електронного кабінету, що є порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.

Так, 18.10.2023 введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 № 3200-IX".

У статті 6 Господарського процесуального кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1416-IX від 27.04.2021, в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023, передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

У даному випадку подані до суду відповідачем заява про повернення до стадії підготовчого провадження від 08.11.2023, заява про відвід судді від 28.11.2023, а також письмові пояснення від 28.11.2023 містять відомості про відсутність у відповідача Електронного кабінету та подані до суду в паперовій формі.

Так, Згідно з частиною 3 статті 169 Господарського процесуального кодексу України заяви (клопотання) з процесуальних питань подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

При розгляді справи судом, учасники справи викладають свої вимоги, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях; заяви, клопотання подаються в письмовій або усній формі (частина 1, 2 статті 169 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 10 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлені статтею 170 Господарського процесуального кодексу України, згідно з пунктом 1 частини 1 якої передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У той же час, суд, не допускаючи прояву надмірного формалізму, враховуючи, що відповідач отримав ухвалу суду лише 03.11.2023, приймає та розглядає всі подані відповідачем із порушенням норм Господарського процесуального кодексу України заяви та клопотання.

Однак, суд не вбачав підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на таке:

- як було вказано вище, відповідач є належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи;

- відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження неможливості явки у судове засідання в приміщення Господарського суду Дніпропетровської області його представника, а також не доведено неможливість заміни такого представника, у випадку виникнення непередбачуваних обставин; відповідачем не повідомлено суду, коли з`ясувалась неможливість явки у судове засідання, отже суд приходить до висновку щодо неповажності причин неявки представника відповідача у судове засідання 30.11.2023;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- неявка представника відповідача у судове засідання 29.11.2023 є повторною.

Крім того, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Слід також відзначити, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 29.11.2023 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

У судовому засіданні 29.11.2023 судом було оголошено зміст письмових пояснень відповідача від 28.11.2023.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

При цьому, з приводу долучення до матеріалів справи доказів, а також заяв по суті справи з порушенням строків, визначених статтями 80, 165 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає таке.

В даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

У судовому засіданні 29.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; площу земельної ділянки; суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативної грошової оцінки); період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Відповідно до статті 177 та пункту 1 частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" 10.07.2012 зареєстроване право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бикова, 23. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності САЕ № 674500 від 27.06.2012, рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна від 13.06.2012 № 192 (а.с.15-16).

Слід відзначити, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

З урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" є фактичним користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: вулиця Бикова, 23 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з 10.07.2012 - з моменту набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на вказаній земельній ділянці.

У позовній заяві позивач зазначає, що згідно з договором оренди земельної ділянки №2014301 від 28.08.2014 (державна реєстрація від 04.09.2014) (далі - договір) земельна ділянка із категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення була передана відповідачу для реконструкції комплексу нежитлових будівель (А-2 будівля побутового комбінату, Б - господарське приміщення, В - приміщення гаража, Г - цех вулканізації) у комплекс будівель з ремонту гірничо-шахтного обладнання. Термін дії договору закінчився 04.09.2016.

У подальшому, рішенням Криворізької міської ради № 1460 від 30.09.2022 відповідачу було надано в орендне користування зазначену земельну ділянку терміном на 1 рік. Пунктом 3 вказаного рішення заявнику (відповідачу) означено укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки та зареєструвати право оренди; виконувати обов`язки землекористувача.

Проте, як зазначає позивач, та що не спростовано відповідачем, до цього часу ТОВ "Кривбастехмаш" (далі - відповідач) договір оренди не уклав та право оренди на вищевказану земельну ділянку не зареєстрував.

Враховуючи вказане, заперечення відповідача, викладені ним у письмових поясненнях, судом відхиляються, оскільки факт існування між позивачем та відповідачем перемовин щодо врегулювання земельних відносин, що вбачається з наявного в матеріалах справи листування (лист позивача від 30.08.2022, лист відповідача від 29.12.2022, лист від 12.01.2023, лист позивача від 21.09.2023, а.с. 29-38, 166) навпаки свідчить про те, що договір оренди спірної земельної ділянки, як у спірний період - з 01.01.2022 по 31.12.2022, так і станом на час розгляду справи судом, не укладений, а відповідач (ТОВ "Кривбастехмаш"), у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 користувався земельною ділянкою площею 0,4007 га з кадастровим номером :06:175:0011, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бикова, 23 без будь-яких правовстановлюючих документів. Посилання відповідача на користування вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки від 04.09.2014, оскільки за актом приймання-передачі після закінчення строку дії договору земельна ділянка повернута не була, також розцінюється судом критично, оскільки доказів укладення додаткових угод щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки матеріали справи не містять, отже відповідач помилково вважає, що договір був продовжений в силу статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.

Так, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,4007 га, розташована у м. Кривому Розі по вулиці Бикова, 23, є сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі 28.03.2014; вид цільового призначення: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с.13-14).

В матеріалах справи правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :06:175:0011 відсутні.

Позивач зазначає, що відповідач (ТОВ "Кривбастехмаш"), у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 користувався земельною ділянкою площею 0,4007 га з кадастровим номером :06:175:0011, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бикова, 23 без будь-яких правовстановлюючих документів. При цьому, використання означеної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Криворізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Враховуючи вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:175:0011 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у розмірі 238 832 грн. 93 коп. Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними. Вказане і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтями 122, 123, 124 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

При цьому, згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом оподаткування є земельні ділянки. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 14.1.147 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Плата за землю відповідно до пункту 10.1 цього Кодексу належить до місцевих податків, які згідно зі статтею 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зараховуються до відповідних місцевих бюджетів.

Згідно зі статтею 63 Бюджетного кодексу України, місцевий бюджет містить надходження і витрати на виконання повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету.

Таким чином, безоплатне землекористування призводить до втрат місцевого бюджету міської ради.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У той же час, у відповідності до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.12.2019 в справі № 917/1739/17, від 23.05.2018 в справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 в справі №922/3412/17.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить також із наступного.

У відповідності до статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Так, рішенням Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 "Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель м. Кривого Рогу", яке набрало чинності з 01.01.2022, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто" імені Ю.М. Білоконя (а.с.18).

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Базою оподаткування землі в Україні є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Податковим кодексом України, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (підпункти 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

За змістом статті 13, частини 1 статті 15 та статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Процедура проведення нормативно грошової оцінки земель визначається Порядком №489 (зі змінами та доповненнями). В основі нормативно грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель (пункт 1 розділу II Порядку № 489).

Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається за формулою: Цн=(В*Нп) : Нк * Кф * Км, де Цн нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп норма прибутку (6%); Нк норма капіталізації (3%); Кф коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 ПК (пункт 3 розділу II Порядку № 489). Крім того, зазначений Порядок передбачає можливість розрахунку середньої (базової) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, вартість одного квадратного метра земель населених пунктів за економіко-планувальними зонами, вартість одного квадратного метра земельної ділянки певного функціонального використання, які визначаються за іншими формулами та не пов`язані з нормативною грошовою оцінкою, яка застосовується для визначення розміру орендних платежів (пункти 7, 9, 10 Порядку № 489).

Грошова оцінка загальної площі земельної ділянки визначається шляхом множення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра зазначеної ділянки на її загальну площу.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213 (зі змінами). За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються за заявою зацікавленої особи як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (пункт 1 розділу III Порядку № 489). Порядком затверджена форма заяви (додаток 8) на витяг та сама форма витягу (додаток 9), у якій, зокрема, вказано: "Витяг сформовано" із зазначенням дати його формування.

Отже, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі Порядок № 1051), про що зазначено в пункті 2 розділу III Порядку № 489.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні данні про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Видача витягу є адміністративною послугою, яка надається відповідним управлінням Держгеокадастру на виконання приписів Закону України від 06.09.2012 № 5203-VI "Про адміністративні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 № 835 "Деякі питання надання Державною службою геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг", що не позбавляє його надати власнику (органу місцевого самоврядування) більш повну інформацію про зміни в нормативній грошовій оцінці конкретної земельної ділянки за попередній період, виходячи з технічної документації на таку земельну ділянку, яка зберігається в даних Державного земельного кадастру, оформивши відповідну довідку.

Так, згідно з підпунктами 8, 14, 15 пункту 24 Порядку № 1051 до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема, відомості про нормативну грошову оцінку (значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативно грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель), а також інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку (назва та дата розроблення документації із землеустрою, відомості про її розробників; назва, дата та номер рішення про затвердження документації із землеустрою, найменування органу, що його прийняв, електронні копії відповідних документів), інформація про документи, на підставі яких встановлено нормативно грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці, до складу якої входить земельна ділянка, згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку. Отже, за наявності збережених попередніх відомостей у системі Державного земельного кадастру про проведену нормативну грошову оцінку земельної ділянки, визначеної конкретним кадастровим номером, власник такої ділянки не може бути обмеженим у праві на отримання такої інформації, якщо вона необхідна йому для захисту своїх земель.

Пунктом 162 Порядку № 1051 визначено відомості, які можуть надаватися державними кадастровими реєстраторами у такій формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюють під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Отже, як положення Податкового кодексу України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 97-4-0.110.4-12607/301-22 від 14.11.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:175:0011 складає 9 182 641 грн. 55 коп. (а.с.20).

Отже, саме цей показник нормативної грошової оцінки застосовано позивачем при розрахунку.

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 Податкового кодексу України, частини 1 статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Криворізька міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (стаття 10, підпункт 14.1.147. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Рішенням Криворізької міської ради № 506 від 26.05.2021 "Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу", яке набрало чинності з 01.01.2022, встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу, відповідно до яких ставка для земель 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) становить 3% від нормативної грошової оцінки земель міста (а.с.39-49).

За розрахунком позивача, всього за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти за користування земельною з кадастровим номером :06:175:0011 у розмірі 275 479 грн. 25 коп.

Розрахунок здійснено наступним чином:

9 182 641,55 х 3% = 275 479,25, де

- 9 182 641,55 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:175:0011;

- 3% - ставка орендної плати від нормативної грошової оцінки земель міста, визначена рішенням Криворізької міської ради № 506 від 26.05.2021 "Про встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку на території м. Кривого Рогу".

Так, в матеріалах справи наявний розрахунок розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою та пояснювальною запискою до розрахунку, виконаними департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради (а.с.10-12).

Крім того, з листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за вих. №1457/5/04-36-04-12-14 від 12.01.2023 вбачається, що в податковій звітності з орендної плати за землю у 2022 році ТОВ "Кривбастехмаш" (30498641) за земельну ділянку з кадастровим номером :06:175:0011, площею 0,4007 га по вулиці Бикова, 23 в Саксаганському районі було задекларовано 189 985 грн. 53 коп., сплачено - 36 646 грн. 32 коп. (а.с.19).

За оновленою інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.11.2023, відповідачем у 2022 році сплачено 36 693 грн. 26 коп. (а.с.155), отже більше, ніж у попередній інформації на 46 грн. 94 коп.

Таким чином, заборгованість складає 238 785 грн. 99 коп. (275 479, 25 - 36 693,26).

Як зазначає позивач, та що не спростовано відповідачем, вказані кошти сплачені відповідачем не були.

При цьому, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Кваліфікація спірних правовідносин, як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, означає необхідність застосування у даній справі передбачених статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження у себе відповідних сум орендної плати.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17.

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача стосовно невірно обраного позивачем способу захисту.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи позивача не спростував. Доказів сплати земельного податку, орендної плати, інших платежів відносно спірної земельної ділянки на залишкову суму 238 785 грн. 99 коп. відповідачем до суду також не подано.

При цьому, як було встановлено судом вище, відповідно до положень статті 206 Земельного кодексу України та статті 14 Податкового кодексу України, ТОВ "Кривбастехмаш" не є власником земельної ділянки, не має права постійного користування, а тому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Судом також встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", як власник нерухомого майна, яке розташовано на спірній земельній ділянці, не уклавши відповідного договору оренди з її власником, тобто з Криворізькою міською радою, та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

З огляду на що, у відповідності до приписів статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш", не сплачуючи в належному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди, фактично збільшило свої доходи, а Криворізька міська рада втратила належне їй майно (грошові кошти у вигляді орендної плати). Відтак ТОВ "Кривбастехмаш" як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею в період з 01.01.2022 по 31.12.2022, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Суд також зазначає, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив такий правовий висновок: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20).

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо стягнення 238 785 грн. 99 коп. - безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:175:0011, розташованою по вулиці Бикова, 23 у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 238 785 грн. 99 коп. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Часткове задоволення позовних вимог зумовлене тим, що за оновленою інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.11.2023, відповідачем у 2022 році сплачено 36 693 грн. 26 коп. (а.с.155), отже більше, ніж у попередній інформації на 46 грн. 94 коп.

Таким чином, заборгованість складає 238 785 грн. 99 коп. (275 479, 25 - 36 693,26).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 3 581 грн. 79 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 238 832 грн. 93 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбастехмаш" (вулиця Бикова, будинок 23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036; ідентифікаційний код 30498641) на користь Криворізької міської ради (площа Молодіжна 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50101; ідентифікаційний код 33874388) - 238 785 грн. 99 коп. - безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:175:0011, розташованою по вулиця Бикова, 23 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 та 3 581 грн. 79 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.12.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко