ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2023 Справа №905/599/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання (помічника судді за дорученням) Галагузи М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації

до відповідача Комунального підприємства «Покровськтепломережа»

про стягнення заборгованість у сумі 10088324,26грн, з яких основний борг у сумі 4713638,72грн, пеня у сумі 3519904,71грн, 3%річних у сумі 233266,56грн, інфляційні втрати у сумі 1621514,27грн.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Шипенко М.С. на підставі ордеру АН №91104287 від 03.01.2023

від відповідача: Кіш Ю.А., в порядку самопредставництва (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

17.05.2023 шляхом направлення через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (далі - ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ») в особі Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації (далі - Красноармійське УГГ) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (далі - КП «Покровськтепломережа») про стягнення заборгованість у сумі 10088324,26грн, з яких основний борг у сумі 4713638,72грн, пеня у сумі 3519904,71грн, 3%річних у сумі 233266,56грн, інфляційні втрати у сумі 1621514, 27грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов?язань в частині оплати за розподілений на підставі типового договору розподілу природного газу № 5-08 від 21.01.2016 природний газ, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 4713638,72грн за період березень-травень 2022, що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних, інфляційних витрат та пені.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/599/23, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 21.06.2023 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 21.06.2023 відкладено підготовче засідання на 03.08.2023 о 12:45год.

Ухвалою суду від 03.08.2023 відкладено підготовче засідання на 29.08.2023 о 14:20год.

Ухвалою суду від 29.08.2023 відкладено підготовче засідання на 26.09.2023 о 14:15год.

Ухвалою суду від 26.09.2023 закрито підготовче провадження у справі №905/599/23 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 18.10.2023 о 14:15 год.

Ухвалою від 18.10.2023 судове засідання відкладено до 15.11.2023 о 15:00 год.

06.11.2023 через підсистему "Електронний суд" від КП «Покровськтепломережа» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 13.11.2023 заяву задоволено.

Представник позивача у судовому засіданні 15.11.2023 в межах вступного слова підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначив, що відповідач звертався до позивача з пропозицією, однак сторони не дійшли згоди щодо укладання мирової угоди, у позивача відсутній намір в майбутньому врегулювання спору мирним шляхом, наполягав на вирішенні спору у судовому порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.11.2023 приймав участь у режимі відеоконференції, в межах вступного слова визнав факт надання послуг за договором у спірний період, розмір та наявність заборгованості, вказав про звернення до позивача з метою врегулювання спору мирним шляхом, просив надати час сторонам з метою вирішення питання щодо укладання мирової угоди у справі. Також зазначив, що заборгованість спричинена форс-мажорними обставинами, виникла внаслідок заборгованості населення перед відповідачем, яку відповідач не має можливості стягнути у судовому порядку, відсутністю бюджетних асигнувань тощо. Представник відповідача зазначив, що не має можливості надати лист про повідомлення позивача щодо настання обставин форс-мажору, з яким звертався до останнього, та інші письмові докази на підтвердження фактів, на які наявне посилання у відзиві, оскільки документи зберігаються у фінансовому відділі, останнім не надані.

Суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи по суті відсутні.

Зокрема, згідно ч.7 ст.46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін(ч.1 ст.191 ГПК України).

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу(ч.2 ст. 191 ГПК України).

Таким чином, для укладання мирової угоди повинна бути воля обох сторін у справі, що базується на намірі останніх здійснити взаємні поступки, метою яких є спільне рішення щодо обсягу та способу, строків виконання зобов`язання за предметом позову.

У даному випадку представник позивача заперечив можливість укладання мирової угоди сторонами, наполягає на вирішенні спору між сторонами у судовому порядку, тому надання додаткового часу з метою можливого укладання мирової угоди та відкладення розгляду справи є недоцільним.

У судовому засіданні 15.11.2023 судом здійснено дослідження доказів у справі, проведено судові дебати.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України»,«Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України»,«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України N 451/2023 від 26.07.2023 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України N 3275-IX від 27.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, в залежності від об?єктивних обставин, пов?язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності.

За об?єктивних обставин особливостей діяльності суду під час воєнного стану, що обумовлюють проведення засідань суду з певною періодичністю, розгляд справи здійснений без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливо за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

Позиція ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» щодо заявлених позовних вимог полягає в тому, що КП «Покровськтепломережа» всупереч типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, до якого відповідач приєднався шляхом направлення заяв-приєднання від 04.01.2016 та 01.10.2016, не виконав покладеного на нього обов?язку щодо своєчасної та повної сплати наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня 2022 по травень 2022 року, а саме: оплата послуг за січень 2022 та лютий 2022 здійснена 04.10.2022, тобто, з простроченням платежу; оплата послуг за березень 2022 здійснена частково на суму 2359693,25грн; оплата послуг за квітень 2022 здійснена частково на суму 16629,02грн; оплата послуг за травень 2022 відповідачем не здійснена. Позивачем направлено відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості, однак вона погашена не у повному обсязі. Позивач стверджує, що загальна сума сплачених відповідачем коштів за отримані послуги з розподілу природного газу за спірний період складає 7102962,93грн, має місце заборгованість в сумі 4713638,72грн. Внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення пеню у відповідності до п.8.2 договору, інфляційні нарахування та 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст.ст.162 - 164, 171 ГПК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, підтверджує факт укладання договору та надання послуг у спірний період, однак вказує, що виконання зобов`язань з їх оплати унеможливило настання форс-мажорних обставин - військової агресії Російської Федерації проти України, що підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022. У відповідності ст.617 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.218 Господарського кодексу України (далі ГК України), на підставі розділу 10 типового договору КП «Покровськтепломережа» офіційно повідомляло позивача про виникнення таких обставин. Також відповідач зазначає, що керівництвом міста прийнято низку заходів щодо підтримки жителів територіальної громади міста Покровськ, серед яких було і звільнення мешканців від сплати за послугу з постачання теплової енергії з початку лютого 2022 року (рішення міської ради № 8/26-3 від 02.03.2022). Сума заборгованості населення лише за три місяці 2022 року (лютий, березень та квітень) складала 47994134,90грн. Робота з боржниками відновлена в поточному році, однак примусове стягнення виниклої заборгованості виконавчою службою не відбувається, а рівень сплати за надану послугу з постачання теплової енергії серед населення зменшився в декілька разів. Підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі: за минулий опалювальний сезон приріст заборгованості склав 48 841,9 тис.грн., а це майже 25,9 відсотка від всієї суми боргу; станом на 01.05.2023 року дебіторська заборгованість за надані послуги з теплопостачання становить 188889,2тис.грн., в тому числі: населення 176519,9тис.грн., бюджетні установи 1774,1тис.грн.,інші споживачі 10595,2 тис.грн. Відповідач неодноразово звертався до керівництва міста з проханням виділення додаткових коштів на погашення існуючої заборгованості перед позивачем, але на теперішній час кошти не виділені. Відповідач реагував на всі звернення позивача, відповідаючи, що погашення заборгованості буде здійснена при наявності фінансової можливості.

Відповідач вказує, що графік погашення існуючої заборгованості не був узгоджений і підписаний обома сторонами, натомість ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» неодноразово зверталось до начальника Покровської міської військової адміністрації Донецької області, Голови Донецької облдержадміністрації, Керівника обласної військово-цивільної адміністрації з листами стосовно його невиконання з боку КП «Покровськтепломережа».

У відповіді на відзив позивач вказує, що форс-мажор, засвідчений Листом ТПП від 28.02.2022 не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. У даному випадку відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором з розподілу природного газу, укладеного між сторонами. Відповідачем у відзиві зазначено про штатну роботу підприємства, та як вбачається із Акту звірки розрахунків між сторонами відповідач належним чином виконує зобов`язання за договором у період після травня 2022, що не охоплений позовними вимогами. Поряд з цим, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану (позивач та його персонал так само знаходиться на території Донецької області під постійними обстрілами країни-агресора). Також позивач вказує, що з огляду на умови укладеного між позивачем та відповідачем договору, положення ст. 625 ЦК України, звільнення споживачів відповідача від оплати комунальних послуг, приріст заборгованості контрагентів відповідача (споживачів), скрутне матеріальне становище та недостатність фінансування відповідача не звільняє останнього від обов`язку сплати заборгованості за договором та від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Виклад обставин справи, встановлених судом

Шляхом подання заяв-приєднання від 04.01.2016 (адреса об`єкта: м.Красноармійськ, вул. Дніпропетровська, 4а) та від 01.10.2016 (адреса об`єкта: 85300, Донецька обл. м.Покровськ вул. Захисників України, 4а) між ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ», як Оператором газорозподільчої системи (далі - Оператор ГРМ), та КП «Покровськтепломережа» (далі - Споживач), укладено договір розподілу природного газу №5-08 від 21.01.2016, за умовами п.1.1 якого останній є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об?єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об?єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п.1.3 договору, він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. (п. 2.1. Договору)

Відповідно до п.п.12.1, 12.3 договір укладається на невизначений строк та може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Положеннями пункту 3.1. договору унормовано, що Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

Відповідно до п.6.8. договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Порядок розрахунків узгоджений у розділі 6 договору, відповідно до п.6.1. якого оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.4. Договору)

Згідно положень п.6.6. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Права та обов`язки сторін закріплені у розділі 7 договору, відповідно до якого: Оператор ГРМ має право отримувати від Споживача оплату за цим договором (п.п.1 п.7.1 договору); Споживач зобов`язується: 1) здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.п.1 п.7.4. договору).

Положенням пункту 8.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Умовами п.п. 10.1 - 10.5 договору встановлено, що Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Договір підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень в формі окремого документу, скріплений відтисками печаток підприємств.

Між КП «Покровськтепломережа» та позивачем підписано ряд актів приймання-передачі послуги розподілу природного газу за період з січня 2022 по травень 2022 року:

- від 31.01.2022, відповідно до якого у січні 2022 року Газорозподільче підприємство надало Замовнику: фактичний обсяг послуги з розподілу природного газу в обсязі 3920459,92куб.м; замовлений обсяг послуги - 1669011,53куб.м.

- від 28.02.2022, відповідно до якого у лютому 2022 року Газорозподільче підприємство надало Замовнику: фактичний обсяг послуги з розподілу природного газу в обсязі 2817103,93куб.м; замовлений обсяг послуги - 1669011,53куб.м.

- від 31.03.2022, відповідно до якого у березні 2022 року Газорозподільче підприємство надало Замовнику: фактичний обсяг послуги з розподілу природного газу в обсязі 3430676,92куб.м; замовлений обсяг послуги - 1669011,53куб.м.

- від 30.04.2022, відповідно до якого у квітні 2022 року Газорозподільче підприємство надало Замовнику: фактичний обсяг послуги з розподілу природного газу в обсязі 386341,99куб.м; замовлений обсяг послуги - 1669011,53куб.м.

- від 31.05.2022, відповідно до якого у травні 2022 року Газорозподільче підприємство надало Замовнику: фактичний обсяг послуги з розподілу природного газу в обсязі 0,00куб.м; замовлений обсяг послуги - 1669011,53куб.м.

Також сторонами договору підписані акти: №402/1 від 31.01.2022, яким встановлено, що за січень 2022 сторонами за об?єм наданої послуги з розподілу природного газу в обсязі 1669011,53куб.м. визначена її вартість в розмірі 2363320,33грн; №402/2 від 28.02.2022 за лютий 2022 - за об?єм наданої послуги з розподілу природного газу в обсязі 1669011,53куб.м. - в розмірі 2363320,33грн;№402/6 від 31.03.2022 за березень 2022 - в розмірі 2363320,33грн за об?єм наданої послуги з розподілу природного газу в обсязі 1669011,53куб.м.; №402/7 від 30.04.2022 за квітень 2022 - в розмірі 2363320,33грн за об?єм наданої послуги з розподілу природного газу в обсязі 1669011,53куб.м.; №402/9 від 31.05.2022 за травень 2022 - в розмірі 2363320,33грн за об?єм наданої послуги з розподілу природного газу в обсязі 1669011,53куб.м.

Вказані вище акти підписані представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств.

Позивачем виставлено КП «Покровськтепломережа» відповідні рахунки, які відповідають вказаним вище актам.

Також ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» та КП «Покровськтепломережа» складено та підписано акти звірки взаємних розрахунків, відповідно до яких за актом звірки №49 за період січень 2022 - березень 2023, заборгованість становила 6747381,37грн; за актом звірки №94 за період січень 2023 - квітень 2023 заборгованість становила 8781124,02грн.

Красноармійське УГГ звернулося до КП «Покровськтепломережа» з вимогою №03/556 від 20.07.2022 про сплату заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу на суму 10079073,25грн, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта», що міститься в матеріалах справи, була вручена 30.07.2022.

КП «Покровськтепломережа» частково сплатило ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» вартість наданих послуг з розподілу природного газу, згідно платіжних інструкцій: від 31.01.2022 №113 на суму 1743269,68грн (за січень 2022); від 28.12.2022 №135 на суму 1179845,00грн (за березень 2022); від 15.12.2022 №118 на суму 1179848,25грн (за березень 2022); від 04.10.2022 №5282 на суму 2363320,33грн (за лютий 2022); від 04.10.2022 №5283 на суму 16629,02грн (за квітень 2022); від 04.10.2022 №5281 на суму 620050,65грн (за січень 2022).

Доказів оплати заборгованості в сумі 4713638,72грн матеріали справи не містять.

Факт укладання договору, надання послуг у визначеному вище обсязі, суму, на яку послуги сплачені, та наявність заборгованості в сумі 4713638,72грн представником відповідача визнано під час судового засідання 15.11.2023.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, подані заперечення, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв?язку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості з вартості послуг розподіленого природного газу та нарахованих пені, 3% річних, інфляційних нарахувань за невиконання останнім своїх грошових зобов?язань зі своєчасної та повної сплати вказаної суми.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов?язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб?єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов?язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов?язку.

Основними видами господарських зобов?язань є майново-господарські зобов?язання та організаційно-господарські зобов?язання. Господарські зобов?язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Згідно п.35 ч.1 ст.1 Закону розподіл природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов?язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов?язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. (ч.2 ст.40 Закону)

Договір та положення заяви-приєднання затверджено Наказом ПрАТ по газопостачанню та газифікації «НЕК «Укренерго» НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, та з усіма змінами до нього розміщено на офіційному веб-сайті ПрАТ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (https://oblgaz.donetsk.ua/mu-ofitsiina-informatsiia/mu-normatyvni-akty)

КП «Покровськтепломережа» звернулося до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» з відповідними заявами-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 04.01.2016 (адреса об`єкта:м.Красноармійськ, вул. Дніпропетровська, 4а) та від 01.10.2016 (адреса об`єкта: 85300, Донецька обл. м. Покровськ вул. Захисників України, 4а), за результатами розгляду яких останнє приєднано до умов договору розподілу природного газу №5-08 від 21.01.2016.

У судовому засіданні 15.11.2023 представник позивача пояснив, що звернення з двома заявами мало місце внаслідок перейменування міста та вулиці, на якій розташований об`єкт. Об`єкт залишився незмінним.

Суд вважає, що укладений між ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» та КП «Покровськтепломережа» договір розподілу природного газу №5-08 від 21.01.2016 є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого приймаються іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Зазначений договір укладений у письмовій формі у вигляді окремого документу, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, не розірваний та у судовому порядку недійсним не визнаний. Сторонами договору не надано доказів на підтвердження того, що у відповідності до розділу XII мало місце його припинення, тому суд дійшов висновку, що у спірний період договір діяв.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

На підставі представлених первиних документів, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операції та договірних відносин - актів приймання-передачі послуги розподілу природного газу, що фіксують обсяг розподіленого газу, та актів №402/1 від 31.01.2022, №402/2 від 28.02.2022, №402/6 від 31.03.2022, №402/7 від 30.04.2022, №402/9 від 31.05.2022, в яких зазначено тариф, що застосовувався та загальну вартість послуги за місяць, судом встановлено, що ПрАТ по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» надано КП «Покровськтепломережа» послуги на загальну суму 11816601,65грн.

Факт надання позивачем послуг з розподілу природного газу за спірним договором відповідачем підтверджено. В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо об?єму наданих йому послуг з розподілу природного газу чи нарахованої позивачем у актах та рахунках ціни за надання таких послуг. Докази протилежного суду не надані.

Відповідно до положень статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов?язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов?язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов?язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.(ч.5 ст. 254 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п.6.6. Договору сторони погодили, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Враховуючи, що докази на підтвердження здійснення попередньої оплати у спірний період суду не надано, суд виходить з того, що відповідач повинен був здійснити остаточну оплату - до десятого числа місяця, наступного за звітним. За розрахунком суду відповідач повинен був виконати свої грошові зобов`язання таким чином: за актом від 31.01.2022 року (січень 2022 року) - до 10.02.2022 (включно); за актом від 28.02.2022 року (лютий 2022 року) - до 10.03.2022 (включно); за актом від 31.03.2022 року (березень 2022 року) - до 11.04.2022 (включно) (враховуючи, що останній день 10.04.2022 припадає на вихідний день); за актом від 30.04.2022 року (квітень 2022 року) - до 10.05.2022 (включно); за актом від 31.05.2022 року (травень 2022 року) - до 10.06.2022 (включно).

Будь-яких додаткових угод до договору або графіків погашення існуючої заборгованості сторонами у справі не підписувалось, іншим способом не узгоджувалось.

Як встановлено судом, відповідачем частково сплачено грошові кошти за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2022 по травень 2022 року на загальну суму 7102962,93грн. Обсяг здійсненої оплати та порядок зарахування грошових коштів за певні періоди відповідачем не оспорюється.

Таким чином, з урахуванням здійснених оплат, залишок заборгованості за надані КП «Покровськтепломережа» послуги з розподілу природного газу складає 4713638,72грн. Доказів оплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять. Факт наявності заборгованості у вказаній сумі представник відповідача визнав у судовому засіданні 15.11.2023.

З приводу позиції відповідача щодо неможливості виконання належним чином грошових зобов`язань за договором у зв`язку з існуванням з 24.02.2022 форс-мажорних обставин, виниклих внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, проведення бойових дій на території Донецької області, господарський суд зазначає таке.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина перша статті 617 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 205 Господарського кодексу України наголошується, що господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом. У разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Згідно з положеннями статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб?єкт господарювання за порушення господарського зобов?язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Визначення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) міститься в ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якої, це надзвичайні та невідворотні обставини, що об?єктивно унеможливлюють виконання зобов?язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов?язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, захоплення підприємств.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання відповідних сертифікатів протягом семи днів з дня звернення суб?єкта господарської діяльності за собівартістю. (ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Умовами п.п. 10.1 - 10.5 договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога (частина друга статті 14-1 Закону).

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 вказав, що ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

В підтвердження наявності форс-мажорних обставин відповідач послався на Лист від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований всім, кого це стосується. Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.97 № 671 1/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видачі сертифіката.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереробної сили) встановлено в пункті 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), згідно якому форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (пункт 6.12 Регламенту).

Контекстний зміст статті 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, який стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.

Натомість, загальний офіційний Лист Торгово-промислової палати України, розміщений в мережі Інтернет 28.02.2022, не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

З огляду на наведене господарський суд визнає, що у розумінні наведених положень правових актів, Лист ТПП України не є сертифікатом та не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини, що підтверджують неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати послуг з розподілу природного газу, тому не визнається судом допустимим і достатнім доказом настання форс-мажорних обставин для конкретних обставин.

Суд не може погодитися з позицією відповідача про те, що зазначений Лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії, про яке йдеться в листі Торгово-промислової палати України.

Відповідно до вимог статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов?язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів.

За ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач на підтвердження настання обставин форс-мажору не надав відповідного Сертифікату Торгово-промислової палати України.

Повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Відповідач не надав доказів звернення в порядку п.п. 10.3 - 10.4 договору до позивача з повідомленням про настання форс-мажорних обставин з наданням підтверджуючих документів, зокрема, в матеріалах справи відсутнє як саме повідомлення, так і докази його направлення.

Відповідач обмежився посиланням у відзиві на відповідну норму договору та констатацією факту наявності такого повідомлення. Факт отримання повідомлення представник позивача у судовому засіданні 15.11.2023 спростував.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов?язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов?язання.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Загальновідомим фактом є те, що на час розгляду справи має місце ведення активних бойових дій на території Донецької області, де розташоване підприємство відповідача.

Відповідач у відзиві вказує, що внаслідок збройної агресії фінансовий стан підприємства різко погіршився: за минулий опалювальний сезон приріст заборгованості склав 48 841,9 тис.грн., а це майже 25,9 відсотка від всієї суми боргу; станом на 01.05.2023 року дебіторська заборгованість за надані послуги з теплопостачання становить 188889,2тис.грн., в тому числі: населення 176519,9 тис.грн., бюджетні установи 1774,1тис.грн., інші споживачі 10595,2 тис.грн. Згідно рішення Покровської міської ради № 8/26-3 від 02.03.2022 мешканці територіальної громади міста Покровськ були звільнені від сплати за послугу з постачання теплової енергії з початку лютого 2022, внаслідок чого сума заборгованості населення лише за три місяці 2022 року (лютий, березень та квітень) складала 47994134,90 грн. Робота з боржниками відновлена в поточному році, однак примусове стягнення виниклої заборгованості виконавчою службою не відбувається, а рівень сплати за надану послугу з постачання теплової енергії серед населення зменшився в декілька разів.

Крім того, відповідач стверджує, що звертався до керівництва міста з проханням виділення додаткових коштів на погашення існуючої заборгованості перед позивачем, але на теперішній час кошти не виділені.

КП «Покровськтепломережа» до відзиву не надано будь-яких доказів на підтвердження фактів, на яких останній базується. Зокрема, відсутні як документи, що підтверджують фінансовий стан підприємства на час розгляду спору в цілому (баланс, фінансові звіти), так я і документи, що свідчать про факт істотного приросту розміру заборгованості населення після лютого 2022, а саме, довідки щодо наявної дебіторської та кредиторської заборгованості підприємства, їх приросту. Також не надано копії рішення № 8/26-3 від 02.03.2022 та доказів звернення до керівництва міста з проханням виділення додаткових коштів на погашення існуючої заборгованості перед позивачем тощо.

З цього приводу представник відповідача у судовому засіданні 15.11.2023 повідомив суд, що документів не має можливості надати, оскільки вони зберігаються у фінансовому відділі, юридичному відділу їх не надали.

Суд вказує, що означене посилання є неспроможним, оскільки стосується порядку організації внутрішньої діяльності підприємства та не звільнює відповідача від обов`язку доведення фактів, на які останній посилається в обґрунтування своєї позиції.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач не довів як настання щодо конкретних правовідносин сторін за договором у спірний період форс-мажорних обставин, так і засвідчення цих форс-мажорних обставин у встановленому законодавством порядку, повідомлення позивача у порядку, що визначений договором, про цей факт.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що строк виконання зобов`язання відповідача з оплати послуг у спірний період відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Одночасно суд не приймає до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві, яка полягає в тому, що скрутний фінансовий стан підприємства в цілому унеможливлює виконання грошового зобов?язання, що, на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом.

Як встановлено ч.2 ст. 3 ГК України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб?єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 6 вказаного Кодексу одним із загальних принципів господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Ст. 42 ГК України встановлює, що підприємницькою діяльністю є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно, свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємці мають право без обмежень самостійно на власний ризик здійснювати з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання, а, отже, господарської діяльності.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.(ч.2 ст.193 Господарського кодексу України).

З системного аналізу ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України виходить, що не вважається випадком, внаслідок якого особа, яка порушила зобов?язання, звільняється від відповідальності за його порушення, недодержання своїх обов?язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов?язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд враховує, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 8.41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2023 р. у справі № 910/830/22, пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

З огляду на наведене, зобов?язання з оплати послуг з розподілу природного газу повинні бути виконані незалежно від фінансового стану боржника.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань з належної оплати наданих послуг з розподілу природного газу та встановленим наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором у розмірі 4713638,72грн, як наслідок, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 4713638,72грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним 3% річних, інфляційних втрат та пені у зв?язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов?язань зі сплати послуг з розподілу природного газу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов?язання настає на підставі вимог закону, а саме, норми статті 625 ЦК України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Згідно розрахунку, який міститься в якості додатку до позовної заяви, останнім заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 233266,56грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних на заборгованість за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що останній здійснено частково методологічно та арифметично неправильно, зокрема, у розрахунку березень 2022 позивачем безпідставно включено у період нарахування 11.04.2022 і 15.12.2022, враховуючи дату початку прострочення зобов?язання - 12.04.2022 та часткове погашення заборгованості 15.12.2022.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН таким чином:

на заборгованість за січень 2022 у розмірі 620050,65грн за період з 11.02.2022 по 03.10.2022 у розмірі 12027,28грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині - у розмірі 11976,32грн.

на заборгованість за березень 2022: у розмірі 2363320,33грн за період з 12.04.2022 по 14.12.2022 - у розмірі 47978,64грн; у розмірі 3627,08грн за період з 28.12.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 37,26грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 36,97грн.

на заборгованість за квітень 2022 у розмірі 2346691,31грн за період з 04.10.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 40504,53грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 40311,66грн.

на заборгованість за травень 2022 у розмірі 2363320,33грн за період з 11.06.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 63129,79грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 62935,54грн.

Окремо суд зазначає, що позивачем у розрахунках за лютий 2022 на заборгованість у розмірі 2363320,33грн та за квітень 2022 на заборгованість у розмірі 2363320,33грн безпідставно збільшено період нарахування до 04.10.2022, враховуючи часткове погашення заборгованостей 04.10.2022, однак математично розрахунок виконаний правильно.

В іншій частині розрахунок виконаний арифметично та математично правильно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 233072,32грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов?язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов?язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» №62-97р від 03.04.1997), які застосовуються у судовій практиці і викладена у них позиція має сталий характер, вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

За висновком колегії суддів у складі Об?єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду України у справі №910/13071/19 (постанова від 20.11.2020), методика розрахунку інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України, з урахуванням листа Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» №62-97р від 03.04.1997, передбачає такий математичний підхід округлення: якщо час прострочення у неповному місяці більше півмісяця, це дорівнює 1 (одному) місяцю, якщо менше - дорівнює 0, та індекс інфляції за такий неповний місяць не враховується у розрахунках інфляційних втрат.

Згідно розрахунку, що доданий до позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати сукупно в розмірі 1621514,27грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат на заборгованість за визначені періоди, судом встановлено, що останній здійснено позивачем методологічно та арифметично неправильно в частині розрахунку за травень, а саме, позивачем безпідставно включено у період нарахування на заборгованість у розмірі 2363320,33грн індекс інфляції за жовтень 2022, враховуючи часткове факт погашення заборгованості 04.10.2022. В іншій частині розрахунок здійснений методологічно правильно, однак арифметично неправильно, внаслідок чого судом здійснено власний розрахунок за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН.

Згідно здійсненого судом розрахунку, дійсний розмір інфляційних втрат становить сукупно 1730900,81грн, а саме: на заборгованість за січень 2022 в розмірі 620050,65грн за період з лютого 2022 по вересень 2022 інфляційні складають 125504,46грн; на заборгованість за лютий 2022 в розмірі 2363320,33грн за період з березня 2022 по вересень 2022 інфляційні складають 433608,82грн; на заборгованість за березень 2022: в розмірі 2363320,33грн за період з квітня 2022 по грудень 2022 інфляційні складають 418621,10грн; в розмірі 3627,08грн за період з січня 2023 по квітень 2023 інфляційні складають 117,31грн; на заборгованість за квітень 2022: в розмірі 2363320,33грн за період з травня 2022 по вересень 2022 інфляційні складають 232690,56грн; в розмірі 2346691,31грн за період з жовтня 2022 по квітень 2023 інфляційні складають 171348,19грн; на заборгованість за травень 2022 в розмірі 2363320,33грн за період з червня 2022 по квітень 2023 інфляційні складають 349010,37грн.

Разом з тим, згідно ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 1621514,27грн.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 3519904,71грн.

Приписами частини першої статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов?язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов?язання.

Як визначено нормою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста статті 231 ГК України).

Статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарський суд зауважує, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов?язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов?язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Положенням п.8.2. договору встановлено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Умови договору не містять особливостей щодо визначення періоду нарахування пені, як наслідок, слід застосовувати приписи ч.6 ст. 232 ГК України - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом чи договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано.

Згідно розрахунку, який міститься в якості додатку до позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 3519904,71грн.

Контррозрахунок відсутній.

Дослідивши розрахунок позивача, судом встановлено, що останнім нарахована пеня за період, що перевищує встановлений приписами ч.6 ст. 232 ГК України спеціальний шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання від дня коли зобов?язання мало бути виконано.

Водночас, згідно п.7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19» від 11.03.2020 за №211 з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України установлено карантин, який неоднаразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. Станом на момент розгляду даної справи карантин відмінено на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 згідно постанови №651 Кабінету Міністрів України від 27.06.2023.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що період, визначений позивачем, охоплюється дією карантину на території України, тому суд вважає, що строк визначений ч.6 ст. 232 ГК України, є продовженим в силу п.7 Прикінцевих положень ГК України, які діяли на той момент та позивач має право на нарахування пені за вказаний ним період.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що останній здійснено позивачем частково методологічно та арифметично неправильно, зокрема, у розрахунку березень 2022 позивачем безпідставно включено у період нарахування 11.04.2022 і 15.12.2022, враховуючи, дату початку прострочення зобов?язання - 12.04.2022 та часткове погашення заборгованості 15.12.2022.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН таким чином: на заборгованість за січень 2022 у розмірі 620050,65грн за період з 11.02.2022 по 03.10.2022 - у розмірі 143376,10грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 142526,71грн. на заборгованість за березень 2022: у розмірі 2363320,33грн за період з 12.04.2022 по 14.12.2022 - у розмірі 698636,34грн; у розмірі 3627,08грн за період з 28.12.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 621,08грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 616,11грн; на заборгованість за квітень 2022 у розмірі 2346691,31грн за період з 04.10.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 675075,58грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 671860,94грн; на заборгованість за травень 2022 у розмірі 2363320,33грн за період з 11.06.2022 по 01.05.2023 - у розмірі 1052163,16грн, разом з тим враховуючи положення ст. 237 ГПК України, задоволенню підлягають заявлені позивачем вимоги у цій частині у розмірі - 1048925,74грн.

Окремо зазначає, що позивачем у розрахунках за лютий 2022 на заборгованість у розмірі 2363320,33грн та за квітень 2022 на заборгованість у розмірі 2363320,33грн безпідставно збільшено період нарахування до 04.10.2022, враховуючи часткове погашення заборгованостей 04.10.2022, однак математично розрахунок виконаний правильно.

В іншій частині розрахунок виконаний арифметично та математично правильно.

Враховуючи викладене, розмір нарахованої пені на заборгованість за визначені позивачем періоди становить 3518609,74грн, відтак позовні вимоги щодо її стягнення підлягають частковому задоволенню, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

Враховуючи відсутність доказів скрутного фінансового стану відповідача, на факт чого відповідач посилається у відзиві, суд позбавлений можливості скористатись своїм правом за власною ініціативою зменшити розмір штрафних санкцій, передбачених ч.3 статті 551 ЦК України та ст.233 ГК України. З відповідним клопотанням відповідач до суду не звертався.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв?язку за своїм внутрішнім переконанням, суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, основної заборгованості в сумі 4713638,72грн, 3% річних в сумі 233072,32грн, інфляційних втрат в сумі 1621514,27грн, пені в сумі 3518609,74грн,в задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Суд роз`яснює, що відповідач має право звернутися до суду із заявами про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення в порядку ст.331 ГПК України, у разі наявності обставин, з якими процесуальний закон пов`язує таку можливість. Крім того, у відповідності до ст.330 ГПК України у разі наявності волі обох сторін сторони мають право укласти мирову угоду на стадії виконання судового рішення.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог на відповідача покладається судовий збір в сумі 151302,52грн.

Суд вказує, що згідно ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У даному випадку представник відповідача визнав позовні вимоги під час вступного слова, тобто після початку розгляду судом спору по суті, під час підготовчого засідання відповідач подав до суду відзив, в якому у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити.

З огляду на наведене, підстави для застосування судом ч.1 ст.130 ГПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації до відповідача Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про стягнення заборгованості у сумі 10088324,26грн, з яких: основний борг у сумі 4713638,72грн, пеня у сумі 3519904,71грн, 3% річних у сумі 233266,56грн, інфляційні втрати у сумі 1621514,27грн - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (адреса місцезнаходження: 85300, Донецька обл. м.Покровськ, вул. Захисників України, буд. 4 а ідентифікаційний код 32213475) на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (адреса місцезнаходження: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна, 1, ідентифікаційний код 03361075) в особі Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації (адреса місцезнаходження: 85307, Донецька обл. м.Покровськ, вул. Шосейна, 154, ідентифікаційний код 20316981) заборгованість у сумі 10086835,05грн, з яких основний борг у сумі 4713638,72грн, пеня у сумі 3518609,74грн, 3% річних в сумі 233072,32грн, інфляційні втрати у сумі 1621514,27грн, судовий збір в сумі 151302,52грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні 15.11.2023.

Повний текст рішення суду складено та підписано 27.11.2023.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова