ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023м. ДніпроСправа № 904/206/23

за позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", с. Воронове, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Державне міжрайонне підприємство водопровідно - каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення заборгованості за Договором поставки № 9 від 01.02.2022 у вигляді збитків на суму 83 116, 77 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/206/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 03.04.2023 зупинено провадження у справі № 904/5096/22 до вирішення палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 916/334/22.

09.05.2023 від позивача надійшло клопотання про надання додаткових доказів та пояснень.

10.11.2023 від представника позивача до надійшло клопотання, в якому останній просить поновити провадження у справі № 904/206/23 за позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно - канализаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", у зв`язку з розглядом справи № 916/334/22.

Ухвалою суду від 14.11.2023 клопотання Державного міжрайонного підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про поновлення провадження у справі задоволено. Поновлено провадження у справі № 904/206/23.

21.11.2023 від позивача надішли письмові пояснення.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.09.2023 була отримана відповідачем 21.09.2023.

Отже, відповідач повинен був подати відзив на позов не пізніше 06.10.2023, останнім днем надходження якого до суду, з урахуванням нормативних строків пересилання місцевої рекомендованої поштової кореспонденції, є 11.10.2023.

Тому відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом. Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 9 від 01.02.2022 в частині спричинення збитків підприємству у вигляді неотриманого податкового кредиту.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.02.2022 між Державним міжрайонним підприємством водопровідно - каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі відповідач, продавець) було укладено договір поставки № 9 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Пунктами 1.2 1.4 договору найменування Товару: згідно накладних на Товар. Одиниця вимірювання: літр. Кількість: бензин А92 34 000, 00 л; дизельне паливо 27 000, 00 л.

Ціна 1 літри Товару на дату подачі тендерної пропозиції складає А-92 - 29, 00; ДП-29, 00 (пункт 3.1 договору).

Згідно з пунктом 3.2 загальна сума Договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що загальна сума Договору за результатами перемовин становить: 1 769 000, 00 грн (один мільйон сімсот шістдесят дев`ять тисяч гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 294 833, 33 грн.

Умови оплати: Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку на Товар, Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактур. Датою оплата вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника (пункт 4.1 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого, документу (скретч-картки /топливних карт).

Пунктом 5.2 договору сторони передбачили, що місце поставки (передачі) товарів:

- передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника (власних та/або орендованих та/або на підставі партнерських взаємовідносин), шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки,

- мережа АЗС, на яких буде здійснюватися заправка до скретч-карткам/топливними картками) повинна знаходитися у м. Дніпро, м. Синельникове, на трасі Харків Сімферополь (на ділянці від перехрестя автошляхів Харків - Сімферополь з (ТО401) Дніпро - Маріуполь до села Павлівка Синельниківського р-ну Дніпропетровської, області; в кожному районі Дніпропетровській області, та по всій території України, (власних та/або орендованих та/або на підставі партнерських взаємовідносин).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін та діє до 31.12.2022, а в частині грошових розрахунків не менш ніж до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 10.1 договору).

На виконання умов Договору у період з 15.03.2022 по 31.12.2022 відповідач здійснив постачання товару, що підтверджується видатковими накладними:

- № 0026/0000705 від 10.06.2022 на суму 26 000 грн (ПДВ 7% - 1 700, 93 грн);

- № 0026/0000753 від 23.06.2022 на суму 28 500 грн (ПДВ 7% - 1864, 49 грн);

- № 0026/0000766 від 24.06.2022 на суму 26 000 грн (ПДВ 7% - 1 700, 93 грн);

- № 0026/0000818 від 12.07.2022 на суму 54 500 грн (ПДВ 7% - 3 565, 42 грн);

- № 0026/0000839 від 21.07.2022 на суму 52 500 грн (ПДВ 7% - 3 434, 58 грн);

- № 0026/0000865 від 27.07.2022 на суму 55 000 грн (ПДВ 7% - 3 598, 13 грн);

- № 0026/0000864 від 27.07.2022 на суму 50 000 грн (ПДВ 7% - 3 271, 03 грн);

- № 0026/0000926 від 09.08.2022 на суму 77 500 грн (ПДВ 7% -5 070, 09 грн);

- № 0026/0000956 від 19.08.2022 на суму 51 000 грн (ПДВ 7% - 3 336, 44 грн);

- № 0026/0000957 від 19.08.2022 на суму 26 500 грн (ПДВ 7% - 1 733, 64 грн);

- № 0026/0000965 від 25.08.2022 на суму 51 000 грн (ПДВ 7% -3 336, 44 грн);

- № 0026/0000977 від 30.08.2022 на суму 51 000 грн (ПДВ 7% -3 336, 44 грн);

- № 0026/0001004 від 06.09.2022 на суму 50 500 грн (ПДВ 7% - 3 303, 73 грн);

- № 0026/0001008 від 06.09.2022 на суму 24 500 грн (ПДВ 7% - 1 602, 80 грн);

- № 0026/0001029 від 13.09.2022 на суму 49 000 грн (ПДВ 7% -3 205, 60 грн);

- № 0026/0001051 від 20.09.2022 на суму 58 800 грн (ПДВ 7% -3 846, 73 грн);

- № 0026/0001076 від 27.09.2022 на суму 58 800 грн (ПДВ 7% -3 846, 73грн);

- № 0026/0001105 від 04.10.2022 на суму 58 800 грн (ПДВ 7% -3 846, 73 грн);

- № 0026/0001123 від 12.10.2022 на суму 107 400 грн (ПДВ 7% -7 026, 17грн);

- № 0026/0001150 від 18.10.2022 на суму 107 400 грн (ПДВ 7% - 7 026, 17грн);

- № 0026/0001153 від 27.10.2022 на суму 68 600 грн (ПДВ 7% -4 487, 85 грн);

- № 0026/0001155 від 03.11.2022 на суму 68 600 грн (ПДВ 7% - 4 487, 85 грн);

- № 0026/0001157 від 08.11.2022 на суму 68 600 грн (ПДВ 7% - 4 487, 85 грн);

Позивачем оплачено ПММ за червень по листопад 2022 року на загальну суму 1 270 500 грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 13189 від 09.06.2022 на суму 26 000 грн;

- № 13312 від 23.06.2022 на суму 28 500 грн;

- № 13323 від 24.06.2022 на суму 26 000 грн;

- № 13457 від 11.07.2022 на суму 54 500 грн;

- № 13519 від 20.07.2022 на суму 52 500 грн;

- № 13558 від 26.07.2022 на суму 55 000 грн;

- № 13559 від 26.07.2022 на суму 50 000 грн;

- № 13691 від 08.08.2022 на суму 51 000 грн;

- № 13692 від 08.08.2022 на суму 26 500 грн;

- № 13756 від 17.08.2022 на суму 51 000 грн ;

- № 13755 від 17.08.2022 на суму 26 500 грн;

- № 13794 від 24.08.2022 на суму 51 000 грн;

- № 13829 від 29.08.2022 на суму 51 000 грн;

- № 13863 від 05.09.2022 на суму 50 500 грн;

- № 13867 від 06.09.2022 на суму 24 500 грн;

- № 13923 від 12.09.2022 на суму 49 000 грн;

- № 13986 від 19.09.2022 на суму 58 800 грн;

- № 14023 від 26.09.2022 на суму 58 800 грн;

- № 14087 від 04.10.2022 на суму 58 800 грн;

- № 14111 від 11.10.2022 на суму 58 400 грн;

- № 14112 від 11.10.2022 на суму 49 000 грн;

- № 14169 від 17.10.2022 на суму 107 400 грн;

- № 14222 від 26.10.2022 на суму 68 600 грн;

- № 14295 від 02.11.2022 на суму 68 600 грн;

- № 14317 від 07.11.2022 на суму 68 600 грн.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання з поставки паливно-мастильних матеріалів виконав, однак, відповідач не зареєстрував податкові накладні за даними операціями на загальну суму ПДВ 83 116, 77 грн. Таким чином, у зв`язку з зазначеними діями постачальника замовник, втратив право на податковий кредит у сумі 83 116, 77 грн. У даному випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку належним чином скласти та зареєструвати податкову накладну та неможливістю позивача включити суму ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму (83 116, 77 грн), яка фактично є збитками позивача.

З огляду на викладене, як зазначає позивач, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 33 850, 61 грн.

Вищезазначене і стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п. 14.1.181. ст. 14 Податкового кодексу України).

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Згідно п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг. Тому суд приходить до висновку, що обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну покладено на відповідача, як постачальника в розумінні ст.201 ПК України.

Відповідно до п 198.2. ст. 198 датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Таким чином, відповідно до положень п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України відповідач був зобов`язаний зареєструвати податкові накладні з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Належні та достовірні докази реєстрації відповідачем спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, зобов`язаний сплатити на користь держави грошове зобов`язання з ПДВ в розмірі 254 748, 34 грн.

Разом з тим господарський суд зауважує, що стаття 201 Податкового кодексу України передбачає, що у разі невиконання продавцем покладених на нього обов`язків щодо складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, платник ПДВ має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця за формою згідно з додатком 8 до такої декларації відповідно до наказу Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 № 21.

Однак, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд не вважає, що саме позивач повинен був вчинити відповідні дії щодо невиконання відповідачем обов`язку з реєстрації податкових накладних - подати скаргу податковому органу. Така правова позиція суперечить принципам добросовісності ведення господарської діяльності.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 05.06.2019 по справі № 908/1568/18 дійшла наступного висновку: «обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах, і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Натомість належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних».

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення .

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22.

Відповідач не виконав вимог ст. 201 ПК України, у зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 83 116, 77 грн. Тобто має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на суму 83 116, 77 грн, яка фактично є збитками останнього.

Господарський суд, проаналізувавши наведені нормативно-правові акти в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що в діяннях відповідача наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 83 116, 77 грн збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код: 41449359) на користь Державне міжрайонного підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (52591, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, буд. 28; ідентифікаційний код 03564045) збитки в розмірі 83 116, 77 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко