ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.2023 Справа №905/1255/23

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області, м. Маріуполь

до відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування», м. Маріуполь

про стягнення 7659,16грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування», про стягнення заборгованості у розмірі 7659,16грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №45/Мр від 01.12.2015 в редакції Додаткової угоди від 01.01.2022 в частинні оплати отриманих послуг охорони у лютому 2022.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1255/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 24.10.2023 для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, станом на 05.12.2023, не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст. 120 цього Кодексу.

Суд направив засобами поштового зв`язку копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.09.2023 на адресу позивача, зазначену у позовній заяві як місце перебування - 49001, м. Дніпро, вул. Короленка, 4. Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала отримана адресатом ухвалу суду 03.10.2023.

Відповідно до сформованої у системі «Діловодство спеціалізованого суду» довідки, ухвала про відкриття провадження у справі 25.09.2023 доставлена до вказаної у позові електронної скриньки позивача 16.08.2023.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Так, відповідно до Єдиного державного реєстру станом на час порушення провадження у справі та на час винесення рішення по справі Товариство з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування» () значиться за наступною адресою: 87525, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Нахімова, 158. Відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача в матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023 №734/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05:30 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року.

Враховуючи, що останнім відомим місцезнаходженням відповідача є місто Маріуполь, яке відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, відділення поштового зв`язку там тимчасово не функціонують та послуги поштового зв`язку не надаються, Господарський суд Донецької області не мав можливості направити кореспонденцію засобами поштового зв`язку на адресу відповідача у м. Маріуполь.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

У Єдиному державному реєстрі міститься інформація про засоби здійснення зв`язку з юридичною особою, а саме телефон - та електронна адреса - .

Так, копія ухвали суду від 25.09.2023 направлялась на офіційну електрону адресу відповідача - , яка зазначена в Єдиному державному реєстрі та у позовній заяві. Відповідно до сформованої у системі «Діловодство спеціалізованого суду» довідки, вказана ухвала доставлена на електронну поштову скриньку товариства - 25.09.2023.

Судом були вжиті також додаткові заходи для належного інформування відповідача про розгляд справи шляхом направлення телефонограми за вище вказаним номером телефону, однак зв`язок не був встановлений.

Господарським судом Донецької області відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також вчинялися дії з повідомлення відповідача про винесену судом ухвалу про відкриття провадження у справі шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті судової влади України.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/1255/23.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів всі процесуальні документи по справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи відкриття провадження у справі 25.09.2023, останнім днем строку розгляду справи є 24.11.2023.

Статтею 8 Конституції України, закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того, згідно п.7 ч.1 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства, зокрема, є розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 114 ГПК України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Савенков проти України" від 02.05.2013 "Папазов проти України" від 15.03.2012 зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Отже, строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи, поведінка заявників та об`єктивна необхідність вчинення процесуальних дій.

Враховуючи приписи ст. 3 Конституції України, зважаючи на обставини, пов`язані із збройною агресію проти України, включення Харківської міської територіальної громади (місцезнаходження Господарського суду Донецької області) до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, а також обставини особливого (дистанційного) режиму роботи господарського суду Донецької області, повний текст рішення складений судом у межах розумного строку в розумінні положень ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як стверджує позивач у позові, 01.12.2015 року між Маріупольським міжрайонним відділом Управління поліції охорони в Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування» був укладений договір №45/Мр (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався виконувати комплекс заходів по забезпеченню охорони об`єктів товариства.

Вказаний договір до матеріалів позову не був приєднаний у зв`язку з втратою позивачем його оригіналу внаслідок обставин окупації міста Маріуполь.

Доводи позовної заяви в частині надання послуг обґрунтовано на підставі Додаткової угоди від 01.01.2022 до договору №45/Мр від 01.12.2015, Додатками №1 та №2 до договору, копія яких було приєднано до матеріалів позовної заяви.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що 01.01.2022 позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду до договору, у якій сторони прийшли згоди щодо ведення з 01.01.2022 в дію дислокації та протоколу узгодження договірної ціни, що з 01.01.2022 до 30.06.2022 будуть додатками №1,2 до договору №45/Мр від 01.12.2015.

Відповідно до п.1.2., п.2 Додаткової угоди до договору відповідач буде здійснювати оплату охоронних послуг у порядку, обумовленому договором, шляхом щомісячного перерахування вказаних в дислокації сум; інші умови договору залишаються незмінними.

У п.3. Додаткової угоди сторони дійшли згоди, що вона набирає чинності з 01.01.2022 і діє до 30.06.2022.

Додаткова угода є невід`ємною частиною договору №45/Мр від 01.12.2015, складена в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу (п.4. Додаткової угоди).

Додаткова угода підписана у двосторонньому порядку та скріплена печатками сторін.

Як вбачається з Додатку №1 до договору «Дислокація на 1 півріччя 2022», замовником є Товариство з додатковою відповідальністю» Маріупольський комбінат дитячого харчування», виконавцем є Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області, об`єктом, що охороняється, є склад за адресою: м. Маріуполь, вул. Лепса, 25. У вказаному додатку також визначена вартість послуг, графік охорони, погоджено розрахунок до договору з 01.01.2022 по 30.06.2022 на загальну суму 45954,96 грн. Відповідно до розрахунку замовник повинен сплачувати кожен місяць 7659,16грн.

У якості Додатку №2 до договору сторони підписали протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони, відповідно до якого досягли домовленість про договірну ціну за здійснення заходів охорони, яка становить: 125,00грн за воєнізовану (охорону об`єктів) охоронник; 5, 00грн воєнізована (службовий собака).

Відповідно до п.2, п.3 Додатку №2 до договору протокол є підставою для розрахунків між виконавцем і замовником, набуває чинності з 01.01.2022.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання договору №45/Мр від 01.12.2015 позивачем складено акт прийому-здачі наданих послуг №МР-0236958 від 28.02.2022 на загальну вартість 7659,16грн.

Акт прийому-здачі виконаних послуг підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Позивачем оформлений рахунок-фактура №МР-0000170 від 01.02.2022 за лютий 2022 на суму 7659,16грн.

За твердженням позивача 02.08.2022 Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування» з претензією №2249/43/48/01-2022 від 02.08.2023 про необхідність здійснення оплати за надані у лютому 2022 послуги з охорони в сумі 7659,16грн.

До вказаної претензії були додані: акт звірки взаємних розрахунків, акт №№МР-0236958 від 28.02.2023 прийому-здачі наданих послуг за лютий 2022, рахунок-фактура №МР-0000170 від 01.02.2022.

У підтвердження направлення на офіційну електронну адресу відповідача претензії суду надана роздруківка сторінки електронної пошти позивача.

Оскільки відповідач залишив вказану претензію без задоволення, а надані документи без погодження, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 7659,16грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до абз 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Як вже встановлено судом, у позивача відсутній як оригінал, так і копія договору №45/Мр від 01.12.2015.

Доводи позовної заяви в частині надання послуг обґрунтовано на підставі приєднаних до позову копій Додаткової угоди від 01.01.2022 до договору №45/Мр від 01.12.2015, Додатків №1 та №2 до договору.

Ані позивач, ані відповідач не заперечують наявність між ними правовідносин щодо надання послуг з охорони об`єктів (складів) Товариства з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування» на підставі укладеного договору №45/Мр від 01.12.2015.

До того ж відсутність оригіналу договору не позбавляє можливості довести факт укладення договору та його виконання непрямими доказами (Подібна позиція зазначена в постанові ВС від 04.11.2019 у справі N905/49/15, від 29.01.2020 у справі N916/922/19, від 24.04.2019 у справі N910/4240/18,від 27.05.2020 у справі N916/1118/19).

Обставини укладання зазначеного договору щодо забезпечення охорони не заперечується сторонами та підтверджується відповідним обсягом наданих доказів, а саме укладеними між сторонами Додатковою угодою від 01.01.2022 до договору №45/Мр від 01.12.2015, Додатками №1 та №2 до договору №45/Мр від 01.12.2015, якими сторони погодили питання дислокації об`єктів охорони та ціну за здійснення заходів охорони, щомісячну оплату послуг

Отже, за обсягом наданих до матеріалів справи доказів у суду відсутні підстави сумніватись в достовірності обставин існуванням між позивачем та відповідачем вказаних договірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За висновками Великої Палати Верховного Суду наведеними в постанові від 18 квітня 2023 року у справі №199/3152/20 для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. При цьому переважно наголошується, що послуга тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення діяльності) і навіть невіддільна від них, але все ж таки не збігається з такими діями (діяльністю) й існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, що споживається в процесі вчинення відповідних дій (здійснення діяльності) виконавцем.

Оцінивши цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини з надання послуг, які підпадають під правове регулювання норм ст.ст.901-907 ЦК України.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1 ст.903 вказаного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Як встановлено судом, сторонами у невід`ємних додатках до договору погоджено з 01.01.2022 вид послуг, дислокацію об`єктів охорони, фіксовану місячну вартість послуг, порядок оплати шляхом щомісячного перерахування вказаних в дислокації сум.

Факт надання послуг відповідачу у лютому 2022 позивач підтверджує актом прийому-здачі наданих послуг №МР-0236958 від 28.02.2022 на суму 7659,16грн., яка погоджена сторонами у Додатку№1 до договору «Дислокація на 1 півріччя 2022».

В свою чергу, відповідачем заперечень щодо обсягу наданих позивачем послуг не висловлено, в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про наявність спору між сторонами з цих обставин.

Отже, за відсутності доказів на підтвердження протилежного, не має підстав вважати, що послуги позивачем не надавались.

Виходячи з встановленого у Додатковій угоді від 01.01.2022 до договору обов`язку відповідача здійснювати оплату охоронних послуг щомісячно, з огляду на відсутність доказів виконання відповідачем обов`язків з оплати послуг з охорони об`єктів товариства в лютому 2022, за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 7659,16грн.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повного задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Маріупольський комбінат дитячого харчування» (87525, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Нахімова, 158, ) на користь Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області (87515, Донецької обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, 84, код ЄДРПРОУ 40109084) суму боргу у розмірі 7659,16грн та судовий збір у розмірі 2684,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2023.

Суддя Ю.В. Макарова