ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 Справа № 917/1451/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича, вул. Дімітрова, буд. 87 А, м. Бобринець, Кіровоградська область, 27200,

до Акціонерного товариства "Полтава - банк", вул. Пилипа Орлика, буд. 40 а, м. Полтава, 36020,

про визнання недійсною третейської угоди

Представники:

від позивача: Габорець В. А, Колесник Г. М.;

від відповідача: Довбенко О. Ю.

Обставини справи: Селянське (фермерське) господарство Габорця Володимира Андрійовича звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Полтава - банк" в якому просить визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у пункті 6.1 розділу 6 Кредитного договору № 5102 від 31.05.2000 (у зв`язку з отриманням Позичальником права на участь у Державній програмі "ДОСТУПНІ КРЕДИТИ 5-7-9 %" та часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі), укладеного між Селянським (фермерським) господарством Габорця Володимира Андрійовича (вул. Дімітрова, буд. 87 А, м. Бобринець, Кіровоградська область, 27200, ) та Акціонерним товариством "Полтава - банк" (вул. Пилипа Орлика, буд. 40 а, м. Полтава, 36020, ).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що умова, яка викладена у пункті 6.1 Кредитного договору, не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить однозначної домовленості сторін про передачу визначеного спору на розгляд третейського суду, позаяк надає банку право замість обраного сторонами третейського порядку вирішення спору, так само звертатись до господарського суду в загальному порядку. Тобто третейська угода у формі третейського застереження у Кредитному договорі № 5102 від 31.05.2022 сформульована всупереч статей 2, 12 Закону України «Про третейські суди», як така, що не містить домовленості про передачу спору на остаточне вирішення до третейського суду.

Також, зазначає, що пункт 6. 1 Кредитного договору містить вказівку на Регламент третейського суду, однак Кредитний договір не містить вказівку на регламент третейського суду у вигляді додатку як невід`ємної частини третейської угоди відповідно до вимог частини 2 статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Тобто, оскільки третейська угода у формі третейського застереження є частиною Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022, Регламент мав бути визначений невід`ємною частиною вказаного договору.

Отже оскаржуваний пункт Кредитного договору порушує права позивача, оскільки ставить його в нерівне становище з іншою особою, обмежує конституційні права позивача на його звернення до суду. Умова договору про суд, що буде розглядати спори, має істотні наслідки для позивача, оскільки від виду суду різняться процедури розгляду справи, обсяг судових витрат.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує (вх. № 1116 від 11.09.2023), посилаючись на те, що третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в пункті 6.1 Кредитного договору відповідає вимогам чинного законодавства України, тому підстави для визнання недійсним пункту 6.1 Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022, укладеного АТ «Полтава-банк» та СФГ Габорця В. А. відсутні. Третейське застереження є волевиявленням Сторін договору і не може розцінюватися як встановлення обмеження прав СФГ Габорця В. А.

21.09.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 11822), у якій зазначає, що відповідач не спростував аргументів про відсутність третейської угоди з підстав альтернативного формулювання умов Кредитного договору про передачу справи для вирішення до компетентного суду. Через наявність альтернативи, а також вказівки на вибір між третейським судом або господарським судом на розсуд банку позивач стверджував, що сторони не дійшли згоди щоо передачі спору на остаточне вирішення до третейського суду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.08.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 11:00 27.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.09.2023 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/1451/23 та призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09:00 22.11.2023.

21.11.2023 від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку (вх. № 14967) для подання клопотання про витребування доказів.

21.11.2023 від представника позивача надійшла заява про витребування доказів (вх. № 14969).

21.11.2023 від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку (вх. № 14934) для подання клопотання про призначення семантико - текстуальної (лінгвістичної) експертизи у справі.

21.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про проведення семантико - текстуальної (лінгвістичної) експертизи (вх. № 14941).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.11.2023 суд відмовив у задоволенні заяв представника Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича (вх №: 14967; 14969; 14934; 14941; 14971).

У підготовчому судовому засіданні 22.11.2023 суд оголосив перерву до 22.11.2023 11:10.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

31.05.2022 Селянське (фермерське) господарство Габорця Володимира Андрійовича та Акціонерне товариство «Полтава-банк» уклали кредитний договір № 5102.

Згідно з Кредитним договором № 5102 від 31.05.2022 (у зв`язку з отриманням Позичальником права на участь у Державній програмі «ДОСТУПНІ КРЕДИТИ 5-7-9 %» та часткове виконання боргових зобов`язань за яким забезпечується державними гарантіями на портфельній основі) з додатками, Акціонерне товариство «Полтава-банк» надало Селянському (фермерському) господарству Габорця Володимира Андрійовича (Юридична адреса: Україна, 27200, Кіровоградська область, Бобринецький район, місто Бобринець, вул. Дімітрова, буд. 87 А; Фактична адреса: 27234, Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Варламівка, вул. Вишнева, буд. 3; ) кредит в сумі 20 000 000 (двадцять мільйонів) грн 00 коп. згідно з Додатковою угодою від 26.01.2022.

Останній день строку дії Загального ліміту - 30.05.2023 (пункт 3.2.1 г) Кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 30.11.2022).

З 26.01.2021 почала діяти нова редакція протоколу засідання Ради Фонду розвитку підприємництва щодо впровадження держпрограми «Доступні кредити 5-7-9 %», яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 28 від 24.01.2020.

Відповідно до змін, Програма пропонує часткову компенсацію процентної ставки за кредитом у гривні у комплексі з механізмом часткових кредитних гарантій для вирішення проблеми браку забезпечення та недостатньої кредитної історії.

Програма впроваджується, утвореним при Міністерстві фінансів України Фондом розвитку підприємництва (колишній Німецько-український фонд,) через мережу банків- партнерів, у партнерстві з Мінекономіки та Офісом розвитку малого і середнього підприємництва з метою запобігання виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також для запобігання та подолання наслідків спричинених збройною агресією рф Офіційний сайт Програми: https://5-7-9.gov.ua/.

Відповідно до пункту 3.2.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний: м) дотримуватися умов Програми, Порядку та нести відповідальність, передбачену Програмою, цим договором.

Відповідно до пункту 3.2.5 Кредитного договору Позичальник свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладанні договору, договорів забезпечення (за наявності) Позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Позичальником договору, договорів забезпечення, а також для невиконання Позичальником зобов`язань за зазначеними договорами.

Пунктом 9.5 Кредитного договору Позичальнику забороняється подальше використання кредиту у разі існування за кредитом заборгованості із сплати основному боргу та/або відсотків більше 30 днів.

Натомість Позичальник - СФГ Габорця В. А. допустив порушення графіку більше 30 днів і не сплатив кредит за такими сумами до 28.02.2023 - 3 300 000 грн, до 01.04.2023 - 3 300 000 грн, до 01.05.2023 - 3 300 000 грн.

Згідно з пунктами 11.1 підписанням цього договору Позичальник надає наступні запевнення та гарантії:

11.1.1 Позичальник обізнаний про умови Програми, які йому повністю зрозумілі й зобов`язується дотримуватися умов Програми та нести відповідальність передбачену умовами Програми та цим договором.

У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань за кредитним договором, Акціонерне товариство «Полтава-банк» звернулось до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації «Український правовий союз» з позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича простроченої кредитної заборгованості.

29.06.2023 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у справі № 2/527 за позовом Акціонерного товариства «Полтава - банк» до Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича позовні вимоги Акціонерного товариства «Полтава - банк» задоволені позовні вимоги та третейським судом вирішено стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за Кредитним договором № 5102 від 31.05.2022 (у зв`язку з отриманням Позичальником права на участь у Державній програмі «ДОСТУПНІ КРЕДИТИ 5-7-9 %» та часткове виконання боргових зобов`язань за яким забезпечується державними гарантіями на портфельній основі) з додатками в загальному розмірі 14 087 104 (чотирнадцять мільйонів вісімдесят сім тисяч сто чотири) грн 21 коп., з яких:

- 13 398 248 грн 56 коп. прострочений кредит, згідно з графіком погашення;

- 688 855 грн 65 коп. прострочені проценти за користування кредитом за «Базовою ставкою», яка складається з 288 011 грн 46 коп. - це компенсаційна процентна ставка за період з 28.04.2023 по 08.06.2023, а 400 844 грн 19 коп. - це проценти (за період з 27.01.2023 по 30.05.2023), що могли б бути компенсовані Фондом, за умови відсутності простроченої заборгованості позичальника.

Також, стягнуто з відповідача на користь позивача третейський збір.

АТ «Полтава-банк» отримав вказане рішення (повний текст) через свого уповноваженого представника за довіреністю - адвоката Довбенко О. Ю. 06.07.2023.

07.07.2023 АТ «Полтава-банк» звернулося до Східного апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу згідно з рішенням третейського суду. Заява була прийнята судом, відкрито провадження у справі №875/1366/23 і призначена до розгляду на 23.08.2023.

СФГ Габорця В. А. оскаржило третейську угоду.

У пункті 6.1 Кредитного договору сторони узгодили, що спори між сторонами цього договору вирішуються у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з регламентом цього третейського суду, або за вибором Банку - в господарських судах, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Проте умова, яка викладена у пункті 6.1 Кредитного договору, не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить однозначної домовленості сторін про передачу визначеного спору (спорів) на розгляд третейського суду, позаяк надає банку право замість обраного сторонами третейського порядку вирішення спору, так само звертатись до господарського суду в загальному порядку

Пункт 6. 1 Кредитного договору містить вказівку на Регламент третейського суду, однак Кредитний договір не містить вказівку на регламент третейського суду у вигляді додатку як невід`ємної частини третейської угоди відповідно до вимог частини 2 статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Тобто, оскільки третейська угода у формі третейського застереження є частиною Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022, Регламент мав бути визначений невід`ємною частиною вказаного договору.

Отже, оскаржуваний пункт Кредитного договору порушує права позивача, оскільки ставить його в нерівне становище з іншою особою, обмежує конституційні права позивача на його звернення до суду. Умова договору про суд, що буде розглядати спори, має істотні наслідки для позивача, оскільки від виду суду різняться процедури розгляду справи, обсяг судових витрат, тощо.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся з цим позовом до Господарського суду Полтавської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Цивільного кодексу України, визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з підстав недійсності правочину згідно з пунктом 1 статті 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, при цьому якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (стаття 2 Закону України "Про третейські суди").

Кредитний договір № 5102 від 31.05.2022 містить третейську угоду у вигляді третейського застереження, передбаченого пунктом 6.1 договору в якому Сторони погодили, що спори між Сторонами цього договору вирішуються у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з Регламентом цього третейського суду, або за вибором Банку - в господарських судах, в порядку, визначеному чинним законодавством України».

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як убачається зі статті 1 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» є недержавним незалежним, постійно діючим третейським судом та здійснює свою діяльність у відповідності з чинним законодавством, що регулює діяльність третейських судів в Україні.

Статтею 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що регламент постійно діючого третейського суду документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов`язані з вирішенням спорів третейським судом.

Частинами 4 та 5 статті 10 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду. Регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

Отже, регламент постійно діючого третейського суду є процедурним (процесуальним) документом, положення якого застосовуються під час вирішення спору третейським судом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Регламенту, якщо сторони домовились звернутися до Третейського суду, Регламент для них є обов`язковим.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди .

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому (стаття 13 Закону України «Про третейські суди»).

З аналізу зазначених норм убачається, що третейське застереження, яке викладене в пункті 6.1 Кредитного договору є невід`ємною частиною самого Кредитного договору, відтак найменування сторін та їх місцезнаходження, місце і дату укладання третейської угоди, викладеної у виді третейського застереження, зазначено в самому Кредитному договорі. Крім того, «предмет спору» що має містити третейська угода є предметом самого Кредитного договору, оскільки укладена між АТ «Полтава-банк» та СФГ Габорця В. А. третейська угода, у вигляді третейського застереження викладена в пункті 6.1 Кредитного договору, є невід`ємною частиною Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022.

Отже, сторони Кредитного договору домовилися, що усі спори, що виникають з приводу Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022 підлягають вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз».

Кредитний договір №5102 від 31.05.2022 містить відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет договору - передання Банком в користування Позичальнику кредит в сумі 20 000 000 (двадцять мільйонів) грн 00 коп. строком погашення до 31.05.2023 з пониженням ліміту заборгованості згідно з графіком, місце і дату укладання договору.

Отже, сторони Кредитного договору дотрималися усіх правил при укладені третейської угоди.

Крім того, необхідно зазначити, що частина 5 статті 12 Закону України «Про третейські суди» безпосередньо стосується третейської угоди, викладеної у вигляді окремої письмової угоди, саме в тексті якої й потрібно вказувати відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004).

Згідно зі статтями 2, 5, 8, 12, 14 Закону України Про третейські суди передача спору на розгляд третейського суду є визначеним законом правом відповідних юридичних та/або фізичних осіб, яке реалізується шляхом укладення угоди між цими сторонами про передачу спору на вирішення третейським судом, а угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції.

Отже, з аналізу положень Закону України "Про третейські суди" випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом статті 2 Закону України "Про третейські суди", третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом, тобто передумовою укладення третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору.

Так, стаття 12 Закону України "Про третейські суди" встановлює, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейського застереження в договорі Закон України "Про третейські суди" не передбачає. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Оскільки, Сторонами укладена третейська угода у вигляді третейського застереження в договорі, тому з моменту укладання цього договору між Сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, які пов`язані з договором, а саме у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз».

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Крім того, в пункті 4.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 роз`яснено, що господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відповідно до вимог статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстави недійсності правочину визначено положеннями статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статі 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, третейське угода, викладена у вигляді третейського застереження в пункті 6.1 Кредитного договору відповідає вимогам чинного законодавства України, тому підстави для визнання недійсним пункту 6.1 Кредитного договору № 5102 від 31.05.2022, укладеного АТ «Полтава-банк» та СФГ Габорця В. А. відсутні.

Третейське застереження є волевиявленням Сторін договору і не може розцінюватися як встановлення обмеження прав СФГ Габорця В. А.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, укладення та умови якого, передбачені та не суперечать вимогам законодавства, Сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Викладене в договорі третейське застереження зобов`язує внаслідок добровільного погодження Сторонами договору такої умови, не суперечить Конституції України та іншим нормам законодавства та не свідчить про обмеження права сторони на судовий захист.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/13667/17.

Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, не є обмеженням прав Селянського фермерського господарства Габорця В. А., гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 55 Конституції України.

Проте, ухилення СФГ Габорця В. А. від виконання положень пункту 6.1 кредитного договору про розгляд спору в третейському суді, має розглядатися як дії, що суперечать самій ідеї Закону України "Про третейські суди", яка полягає у гарантуванні, у цьому випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 12.06.2018 у справі № 908/2058/17, від 23.05.2018 у справі № 910/21409/16 та від 15.03.2018 у справі № 913/608/17.

Включення третейського застереження до тексту договору здійснюється для визначення умов вирішення спорів, які можуть виникнути при реалізації сторонами положень договору, що є загальноприйнятим в національній та світовій практиці застосування механізмів врегулювання спорів. При цьому, предметом третейської угоди може бути як спір, який існує на момент укладення такої угоди, так і будь-які інші спори в зв`язку з правовідносинами, що виникатимуть між сторонами у майбутньому при виконанні договірних зобов`язань та віднесених до компетенції третейського суду.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі № 910/8043/14.

Тобто, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору. Умова правочину про розгляд спору третейським судом передбачає у випадку виникнення між Сторонами спору можливість звернення з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб до третейського суду для вирішення цього спору шляхом третейського розгляду, який визнаний в Україні та врегульований Законом України "Про третейські суди".

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Отже, підписавши договір в якому міститься третейське застереження, Селянське фермерське господарство Габорця Володимира Андрійовича погодилося з передбаченим у ньому порядку вирішення спорів, що виникають за таким договором.

Отже, викладене в договорі третейське застереження, не суперечить Конституції України та іншим нормам законодавства та не свідчить про обмеження права сторони на судовий захист.

Згідно з частинами 2 - 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд дослідив всі докази, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частин 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача щодо позовних вимог судом приймаються як правомірні та обґрунтовані.

Допустимих доказів в спростування зазначеного позивач суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.12.2023.

Суддя Дмитро СІРОШ