ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 листопада 2023 року Справа № 906/952/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи

позивача - Войтенко В.В.;

відповідача - Кирилюк В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 про забезпечення позову, повний текст якої складено 22.09.2023, у справі №906/952/23 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича

смт.Гуйва Житомирського району Житомирської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю

виробничо-торгова фірма «Мар`ян» м.Житомир

про стягнення 4064016,24 грн заборгованості по розрахунках, пені,

інфляційних втрат та річних

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Житомирської області з 24.07.2023 перебуває справа за позовом Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича (надалі в тексті Підприємець) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян» (надалі в тексті Товариство) 4064016,24 грн, з яких: 3478601,66 грн заборгованості по розрахунках, 482476,44 грн пені та 50886,22 грн -5% річних згідно укладеного договору, а також 52051,92 грн інфляційних втрат.

20.09.2023 до місцевого суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої Підприємець просив суд:

Накласти арешт на грошові кошти Товариства, що знаходяться на банківському рахунку в АТ «УкрСиббанк» НОМЕР_1 ;

Накласти арешт на нерухоме майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством, , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3, а саме:

- земельну ділянку, площею 35,813 га з кадастровим номером :02:000:0691, цільове призначення для ведення фермерського господарства, місце розташування: Станишівська сільська рада, Житомирський рн., Житомирська обл.;

- автомобіль марки ГАЗ 2705, 2002 року випуску, об`єм двигуна 2890, номерний знак НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 05.01.2006;

- автомобіль марки ГАЗ 3302014, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2285, номерний знак НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 26.10.2006;

- автомобіль марки ГАЗ 3302, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2300, номерний знак НОМЕР_4 , дата державної реєстрації 27.08.2009;

- чотири одиниці сільськогосподарської та іншої спеціальної техніки, що зареєстрована в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, на праві приватної власності за ТзОВ «ВТФ «Мар`ян», , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3.(арк.матеріалів оскар-ження 109-112).

За наслідками розгляду заяви Підприємця від 20.09.2023 про забезпечення позову Господарський суд Житомирської області 22.09.2023 постановив ухвалу про повне її задоволення. Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував, що предметом даного позову є вимога ФОП Петрова Є.Л. про стягнення з ТзОВ «ВТФ «Мар`ян» грошових коштів в загальній сумі 4064016,24 грн, що є значною сумою стягнення.

Оскільки матеріалами заяви про забезпечення позову підтверджується, що Відповідач під час розгляду справи вчиняв дії щодо відчуження належного йому майна, тому виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, без-посередньо залежатиме від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у достатньому розмірі або майно для задоволення вимог кредитора.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність зв`язку між заявленими позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме майно та земельну ділянку відповідача і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, а також врахував, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача.(арк.матеріалів оскарження 129-131).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Відповідач подав скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 про вжиття заходів забезпечення позову.(арк.матеріалів оскарження 133-141).

Скарга вмотивована тим, що постановлена господарським судом ухвала не відповідає вимогам, що визначені ст.236 ГПК України та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, крім того, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

На переконання Апелянта, місцевим судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано, що:

- Позивачем не було доведено, що відчуження транспортних засобів було здійснено Від-повідачем після відкриття провадження у даній господарській справі та що останній вчинив такі дії умисно, з метою уникнення відповідальності за порушення зобов`язань перед Позивачем;

- накладення арешту на грошові кошти у повній сумі спору (4 064 016,24 грн), а потім ще окремо на майно Відповідача має своїм наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів у повній сумі спору, і за рахунок майна), що суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами;

- накладення арешту може заблокувати господарську діяльність Скаржника, зокрема, накладений арешт створить перешкоди для виплати поточних зобов`язань Товариства, утруднить виплату заробітної плати працівникам Відповідача, який є роботодавцем для значної кількості людей, а також стане перешкодою процесу сплати податків, тоді як останній є одним із найбільших платників податків у відповідній територіальні громаді;

- негативні наслідки та шкода, які будуть завдані Відповідачу внаслідок застосування вказаних в спірній ухвалі заходів забезпечення позову, значно перевищує негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів;

- у заяві про забезпечення позову Позивачем безпідставно не було запропоноване зустрічне забезпечення, а судом першої інстанції питання про застосування забезпечувальних заходів взагалі не розглядалось відповідно до норм ст.141 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі №906/952/23.(арк.матеріалів оскарження 156).

22.11.2023 на адресу суду від представника Позивача адвоката Войтенко В.В. надійшов відзив з проханням залишити без задоволення апеляційну скаргу ТзОВ «ВТФ «Мар`ян» на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 про забезпечення позову, а ухвалу суду першої інстанції без змін.(арк.матеріалів оскарження 159-168).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.11.2023 представник ТзОВ «ВТФ «Мар`ян» підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області та постановити нову про відмову у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову. Представник ФОП Петрова Є.Л. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити в силі ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.09.2023.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача на ухвалу про забезпечення позову суду першої інстанції обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, надалі в тексті ГПК України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим пору-шенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладену у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №922/2277/19.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст.73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встанов-ленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, перед-бачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунту-вати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпе-чення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення/істотно ускладнити чи унеможливити ефектив-ний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпе-чення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Означена позиція також узгоджується з постановами Верховного Суду, зокрема у справах №911/207/20 від 16.06.2020, №910/12641/19 від 15.06.2020, №910/18384/15 від 10.06.2020, №910/72/20 від 17.09.2020, №914/1939/20 від 15.01.202, №910/16866/20 від 16.02.2021, №910/16370/20 від 15.04.2021, №904/3783/21 від 24.06.2022, №911/3208/21 від 26.09.2022.

Сутність порушеного в апеляційній скарзі питання полягає у запереченні скаржником законності та обґрунтованості застосування оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно апелянта у межах суми заявлених позовних вимог.

За змістом положень ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та усталеної практики Верховного Суду щодо їх застосування (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №908/2382/21), тією мірою, якою розглядувані у межах цієї справи забезпечувальні заходи опосередковують передбачене законом «втручання» у розумінні встанов-леної ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і осново-положних свобод людини 1950р. «права мирного володіння» заарештованими грошовими коштами, а заявником (Позивачем) доведено наданими разом із заявою про вжиття заходів забезпечення належними, допустимими і достовірними доказами (ст.74, 76-78 ГПК України), місцевим судом повинно бути встановлено наявність легітимної мети та пропорційності такого втручання.

Легітимною метою інституту забезпечення позову є убезпечення матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що можуть утруднити чи унеможливити реальне та ефективне виконання судового рішення про ймовірне задоволення позовних вимог. Дійсно, зважаючи, що позовні вимоги полягають у стягненні грошових коштів, обраний позивачем та застосований місцевим судом вид забезпечення позову перебуває у належному і безпосередньому зв`язку із предметом позову, а отже об`єктивно спроможний (у разі фактичного виявлення коштів і накладення на них арешту) забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Втім, сама по собі адекватність обраного виду забезпечення позовних вимог не може ототожнюватися із умовою застосування заходів як таких, визначеною метою їх запровадження, а саме ймовірність утруднення/унеможливлення виконання рішення без таких заходів. Ця умова має бути доведена саме ініціатором забезпечувальних заходів.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, за клопотанням Позивача, ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти Товариства, що знаходяться на банківському рахунку в АТ «УкрСиббанк» НОМЕР_1 , а також накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку, площею 35,813 га з кадастровим номером :02:000:0691, цільове призначення для ведення фермерського господарства, місце розташування: Станишівська сільська рада, Житомирський рн., Житомирська обл.;

- автомобіль марки ГАЗ 2705, 2002 року випуску, об`єм двигуна 2890, номерний знак НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 05.01.2006;

- автомобіль марки ГАЗ 3302014, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2285, номерний знак НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 26.10.2006;

- автомобіль марки ГАЗ 3302, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2300, номерний знак НОМЕР_4 , дата державної реєстрації 27.08.2009;

- чотири одиниці сільськогосподарської та іншої спеціальної техніки, що зареєстрована в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогоспо-дарської техніки, інших механізмів, на праві приватної власності за ТзОВ «ВТФ «Мар`ян», , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3.(арк.матеріалів оскар-ження 109-112).

З пояснень, наданих представниками в судовому засіданні 29.11.2023 та наявних в матеріалах оскарження доказів, колегія суду вбачає, що судом першої інстанції застосовано всі заходи забезпечення позову, які пропонувалися Позивачем.

Підставою для застосування усих заходів для забезпечення позову суд в оскаржуваній ухвалі зазначив факт продажу трьох з шести автомобілів належних Відповідачеві на праві власності.

Досліджуючи матеріали оскарження, колегія суддів встановила, що за час провадження з 24.07.2023 суд першої інстанції не витребовував у сторін пояснень і відомостей про рахунки, за яким здійснювались оплати товару згідно договору поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020, не встановив наявності інших активних банківських рахунків Відповідача, суми коштів, які на них обліковуються.

Стосовно рахунку, на який місцевим судом було накладено арешт в межах суми позовних вимог 4064016,24 грн, то як стверджує сам Позивач, даний рахунок виявився банківським рахунком в іноземній валюті (швейцарський франк) і призначений виключно для здійснення операцій у відповідній іноземній валюті. Також у відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП Петрова Є.Л. зазначає про існування іншого банківського рахунку Товариства в тому ж банку, але в національній валюті, арешт на який не накладався і Скаржник вільно ним користується.

Поруч з тим, судом першої інстанції не було встановлено, на який саме банківський рахунок в іноземній чи національній валюті просив накласти арешт Позивач, як і не витребувано пояснень, що слугувало причиною продажу Відповідачем автомобілів та на які рахунки перераховано кошти.

Зазначене в сукупності не спростовує можливості застосування заходів забезпечення позову виключно шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача.

З матеріалів оскарження не вбачається, що застосуванню судом першої інстанції накладення арешту на майно передувало вирішення питання, яке саме рухоме та нерухоме майно перебуває на балансі Товариства, його місцезнаходження, вартість.

Поруч з тим, матеріали оскарження ухвали не містять доказів, а Позивачем не доведено, що дії з продажу автомобілів вчинено Відповідачем умисно, з метою уникнення відповідальності за порушення зобов`язань, а не в процесі здійснення господарської діяльності.

Твердження Позивача на стадії апеляційного перегляду, що в межах виконавчого провад-ження №72869531 йому стало відомо про відсутність грошових коштів на рахунку Позивача не можуть визнаватися достатнім обґрунтуванням для вжиття заходів забезпечення позову, тоді як в оскаржуваній ухвалі суд обмежився лише формулюванням критерію наявності зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти Відпо-відача і предметом спору, співмірності та адекватності таких заходів до забезпечення позову із заявленими Позивачем вимогами та висновком, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність Відповідача. Однак, місцевий господарський суд не вказав та не встановив фактичних обставин, що підтверджують вищезазначені твердження.

За відсутністю жодних доказів та вказівок у заяві про забезпечення позову на обставини, що свідчать про наміри Відповідача протиправно вивести кошти та припинити господарську діяльність для завдання шкоди кредитору (чи ухилення від виконання грошового зобов`язання у разі його підтвердження в судовому порядку), апеляційний суд вважає за можливе керуватися презумпцію добросовісної поведінки відповідача щодо напрямків використання наявних у нього грошових коштів (ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України).

Стосовно посилань Скаржника на відсутність зустрічного забезпечення в порядку ст.141 ГПК України, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпе-ченням позову (зустрічне забезпечення).

Розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є порушенням вимог ст.141 ГПК України та не свідчить про допущення судом істотних процесуальних порушень, достатніх для скасування судового рішення, яким вжито відповідні заходи забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав Відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у поста-новах від 18.07.2018 у справі №916/2851/17, від 26.11.2018 у справі №904/2925/18, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 18.06.2019 у справі №904/661/19, від 24.06.2019 у справі №916/2933/18, від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 16.12.2021 у справі №911/1658/21, від 23.12.2021 у справі №927/762/21.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та помилковість висновків суду першої інстанції щодо спів-мірності, виправданості та обґрунтованості застосування таких заходів.

Водночас апеляційний суд зазначає, що Позивач не позбавлений права повторно звернутися до господарського суду Житомирської області з заявою про застосування заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що при розгляді цієї апеляційної скарги не досліджувались та не встановлювались обставини щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позову, що необхідно при розгляді справи по суті.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

За приписами п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апе-ляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції установленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповід-ності обставинам справи висновків, викладених в ухвалі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.(ч.14 ст.129 ГПК України).

Керуючись ст.ст.34,73,74,86,232,233,240,255,271,275,277,282,284 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №906/952/23 задоволити.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №906/952/23 скасувати.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали оскарження у справі №906/952/23 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.