ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 грудня 2023 року Справа № 903/1022/23

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

взяв участь прокурор відділу Волинської обласної прокуратури: Костюк Н.В. службове посвідчення №071760 від 01.03.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/1022/23 за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Колківської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Полленд про розірвання договорів оренди землі, стягнення орендної плати та повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 заступник керівника Луцької окружної прокуратури подав до суду позов в інтересах держави в особі Гуманітарного відділу Затурцівської сільської ради, Західного офісу Держаудитслужби до Колківської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд», в якому просить суд:

1. Розірвати договір оренди землі з кадастровим номером :03:002:2040, площею 41,4893 га, розташованої за межами населених пунктів Колківської селищної ради, укладений 22.09.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (правонаступником прав і обов`язків якого щодо вказаної землі є Колківська селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» ().

2.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полленд» () повернути Колківській селищній раді () земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2040 площею 41,4893 га, розташовану за межами населених пунктів Колківської селищної ради Луцького району Волинської області.

3. Розірвати договір оренди землі з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, розташованої за межами населених пунктів Колківської селищної ради, укладений 22.12.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (правонаступником прав і обов`язків якого щодо вказаної землі є Колківська селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» ().

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полленд» () повернути Колківській селищній раді () земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, розташовану за межами населених пунктів Колківської селищної ради Луцького району Волинської області.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» () на користь Колківської селищної ради () 610377,23 грн, з яких 274 264,01 заборгованість з орендної плати, 240611,34 грн штрафних санкцій та 95 501,88 грн пені.

6. Судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 19 891,66 грн стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» () на користь Волинської обласної прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що договори укладені з ТОВ «Полленд», підлягають розірванню у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати відповідачем, що є порушенням істотних умов договорів оренди землі від 22.09.2020 та 22.12.2020.

Ухвалою суду від 27.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвала суду від 27.09.2023 надіслана на юридичну адресу відповідача, однак повернута з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд»: 45214, Волинська область, Луцький район, с. Тростянець, вул. Волі-79, за місцем державної реєстрації останнього.

Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 911/3309/17).

Строк для подання відзиву - до 18.10.2023 включно.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

05.10.2023 представник Колківської селищної ради надіслав на електронну адресу інформацію щодо розрахунку суми боргу (з врахуванням часткової оплати), а також докази часткової оплати.

06.10.2023 заступник керівника Луцької окружної прокуратури подав до суду інформацію Колківської селищної ради за №1737/01-16/2-23 від 05.10.2023 та за №46/01/19/2-23 від 03.10.2023.

Протокольною ухвалою від 24.10.2023 суд відклав розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 14.11.2023 о 10:15 год.

Протокольною ухвалою від 14.11.2023 суд відклав розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 21.11.2023 о 12:15 год.

17.11.2023 заступник керівника Луцької окружної прокуратури подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд прийняти заяву про уточнення пункту шостого прохальної частини позовної заяви та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» на користь Колківської сільської ради 610367,14 грн, з яких 295616,80 грн - заборгованість з орендної плати, 240611,34 грн штрафні санкції та 74139,00 грн пеня.

Протокольною ухвалою від 21.11.2023 суд прийняв заяву про уточнення позовних вимог, закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 05.12.2023 о 11:15 год.

У визначений судом день та час позивач та відповідач своїх представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи..

Прокурор в судовому засіданні просила суд позов задовольнити повністю.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України, а неявка представника позивача та відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 22.09.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» (далі -ТОВ «Полленд») укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:2040 площею 41,4893 га, яка розташована за межами населених пунктів Колківської селищної ради (далі -Договір 1, а.с.11-13).

В подальшому, 22.12.2020 між ГУ Держгеокадастру у Волинській області та ТОВ «Полленд» укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, яка розташована за межами населених пунктів Колківської селищної ради (далі - Договір 2, а.с.14-16).

Підставою для передачі земельних ділянок в оренду та відповідно передумовою виникнення договірних правовідносин стали земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок від 22.09.2020 :03:002:2040) та від 22.12.2020 :03:002:2039).

Відповідно до пунктів 2.7 вказаних договорів, сторони погодились, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:2040 становить 167 154,59 грн, а земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:2039 становить 483 724,98 грн і підлягає щорічній індексації.

Пунктами 4.1-4.4 договорів передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди, а починаючи з наступного року -відповідно до Податкового кодексу України.

Крім цього, пунктами 4.8 договорів передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої договором, крім цього справляється пеня у розмірі 1 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктами 8.1.1 та 8.4.8 договорів визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар в свою чергу зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Пунктами 12.1 договорів передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договорів сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та договорів оренди земельних ділянок.

Відомості про укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:2040 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.10.2020, номер запису про інше речове право 38748240, а земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:2039 - 05.01.2021, номер запису про інше речове право 40086796 (а.с.17-19).

Таким чином, на підставі договорів оренди землі між ГУ Держгеокадастру у Волинській області та ТОВ «Полленд» виникли договірні правовідносини.

У подальшому, 27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким, серед іншого передбачено, що з дня набрання чинності пунктом 24 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Пункт 24 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України набрав законної сили 01.07.2021 одночасно із набранням законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення».

Таким чином, з 01.07.2021 власником та розпорядником земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:2040 та :03:002:2039 стала Колківська селищна рада.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» Колківською селищною радою 23.02.2022 зареєстровано за собою право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га (номер відомостей про речове. право: 47106578), а також 26.06.2023 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2040 площею 41,4893 га (номер відомостей про речове право: 50794919, а.с.17-18).

Водночас, ТОВ «Полленд» всупереч умовам договорів оренди тривалий час не виконує свій обов`язок, визначений вказаними договорами, а саме не вносить орендну плату.

Як слідує з матеріалів справи, на запит Луцької окружної прокуратури №53/2-1963вих-22 від 14.08.2023 (а.с.31) Головне управління ДПС у Волинській області повідомило, що станом на 16.08.2023 заборгованість з орендної плати ТОВ «Полленд» за земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:2040 та :03:002:2039 становить 274264,01 грн, яка виникла у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати з лютого 2022 року (а.с.32-35).

Вказана заборгованість виникла в результаті несплати самостійно задекларованих платником сум платежу за земельні ділянки (листи Головного управління ДПС у Волинській області № 3649/5/03-20-04-01-05 від 01.06.2022 та№ 5773/5/03-20-04-08-05 від 16.08.2023).

Водночас указаним контролюючим органом сформовано та направлено платнику податкову вимогу №0-0320 від 29.03.2023, яка вважається врученою (лист Головного управління ДПС у Волинській області № 3684/5/03-20-04-01-05 від 02.06.2022), а також прийнято рішення про опис майна боржника 30.03.2023.

Інформація щодо систематичної несплати орендної плати також підтверджується інформацією Колківської селищної ради за № 936/01-16/2-23 від 01.06.2023 та № 1453/01-16/2-23 від 18.08.2023 із доданим розрахунком заборгованості, штрафу та пені.

Так, згідно розрахунку Колківської селищної ради, який підтверджується інформацією Головного управління ДПС у Волинській області борг з орендної Плати відповідача за використання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:2040 та :03:002:2039 виник через несплату оренди з лютого по квітень 2022 року, липень 2022 року, з жовтня по грудень 2022 року, з лютого по серпень 2023 року 274264,01 грн та серпень 2023 в розмірі 295616,80 грн.

Вищенаведене свідчить про систематичне порушення Відповідачем умов Договорів в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати.

Водночас, 23.03.2022 у відповідача через несплату орендної плати виник обов`язок сплатити штраф відповідно до п.п. 4.8 договорів у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, яка становить за договором від 22.09.2020 - 212748,78 грн та від 22.12.2020 - 27862,56 грн, тобто загальна сума штраф становить (212748,78 + 27862,56) 240611,34 грн.

Окрім цього, на підставі п.п. 4.8 Договорів відповідачу нараховано пеню з березня 2022 по листопад 2023 року на загальну суму 74139,00 грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, згідно договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до положень ст.ст. 179, 180 ГК України укладений Договір є господарським, а майново-господарські зобов`язання, що виникли внаслідок ного укладення, відповідно до ст. 175 ГК України регулюються положеннями ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми передбачені ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Частиною 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 628, 629 ЦК України та ст. 180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, мас подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК кодексу України, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є, зокрема, землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати (висновок Верховного Суду України у постанові від 02.12.2014 в адміністративній справі 21-274а14, №42010791).

Разом з тим, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. 288.1 ст. 288 ПК України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Крім цього пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу та пункту 4.4 договору оренди ТзОВ «Полленд» зобов`язане вносити щомісячно орендне плату в розмірі визначеному договором оренди.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відтак, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати є істотним порушенням та вагомою підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду із застосуванням такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

В пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 викладено висновок про застосування норм права згідно якого систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом».

Отже, якщо договором оренди передбачена сплата орендної плати щорічно, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців може бути визнана систематичною.

Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати - це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Аналогічна практика викладена Верховним Судом України у постанові (справа №479/1073/18) від 31.07.2020.

Розділом 11 договору оренди визначено підстави зміни умов договору та припинення його дії. Зокрема пунктом 11.3 сторонами погоджено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Зазначене дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, годі як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Разом з цим, заборгованість з орендної плати фактично виникла в лютому 2022 року та відповідно до листа Колківської селищної ради № 936/01- 16/2-23 від 01.06.2023 станом на 31.05.2023 становила 231558,51 грн, тобто орендодавець не отримує платежів за використання земельної ділянки за період березня 2022 року. Заборгованість є системною, оскільки повинна була вноситися щомісячно.

Неналежне виконання умов договору, а саме повне невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого Договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/826/18 та від 24.10.2019 у справі № 243/322/17).

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, неотримання позивачем очікуваного при укладенні договорів результату встановлює істотність порушення відповідачем його умов.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договорами, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовні вимоги про розірвання договорів оренди землі від 22.09.2020 та 22.12.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

У зв`язку із розірванням договорів оренди землі ТзОВ «Полленд» зобов`язане повернути її орендодавцю Колківській селищній раді.

Господарським судом встановлено, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань систематично не сплачував орендну плату за договорами оренди від 22.09.2020 та 22.12.2020, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, за стягненням якої, а також нарахованої на неї пені та штрафу прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки основний інтерес орендодавця полягає саме у вчасному та повному отриманню орендної плати за договором на умовах, на яких договір було укладено, порушення цього інтересу має наслідком позбавлення сторони (орендодавця) того, на що вона розраховувала при його укладенні.

Враховуючи те, що допущене відповідачем порушення зобов`язання фактично позбавило орендодавця за спірними договорами того, на що останній розраховував при його укладенні, таке порушення відповідача свідчить про наявність обставини істотного порушення відповідачем умов договорів та, як наслідок, завдання майнової шкоди державі, а отже вимоги прокурора про розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідач цілком мав усвідомлювати наслідки порушення ним зобов`язань зі сплати орендної оплати.

Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу, пені та штрафу, судом враховано наступне.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно розрахунку Колківської селищної ради та доводів прокурора в судовому засіданні, області борг з орендної плати відповідача за використання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:2040 та :03:002:2039 виник через несплату оренди з лютого по квітень 2022 року, липень 2022 року, з жовтня по грудень 2022 та з лютого по серпень 2023 та становить 295616,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення 295616,80 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування пені за прострочку виконання грошових зобов`язань та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем та прокурором було нараховано відповідачу 240611,34 грн. штрафу та пеню в розмірі 74139,00 грн. відповідно до п.4.8 договорів.

Розрахунок штрафу та пені здійснено позивачем та прокурором арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Отже, нарахування штрафу та пені є обґрунтованим та підставним.

Оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Договори оренди землі від 22.09.2020 та від 22.12.2020, укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (правонаступником прав і обов`язків якого щодо вказаної землі є Колківська селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» слід розірвати та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полленд» повернути Колківській селищній раді () земельні ділянки з кадастровим номером :03:002:2040 площею 41,4893 га та з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, які розташовані за межами населених пунктів Колківської селищної ради Луцького району Волинської області. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» на користь Колківської селищної ради 610367,14 грн, з яких: 295616,80 заборгованість з орендної плати, 240611,34 грн штрафних санкцій та 74139,00 грн пені.

Щодо наявності у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що Колківська селищна рада не отримує передбачену договором оренди плату за землю. Таке порушення веде до спричинення суттєвої шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави, оскільки до бюджету не надходять в повному обсязі кошти від оренди земельної ділянки. Також несплата коштів за користування вищевказаною земельною ділянкою безпосередньо завдає державі збитків.

Колківська селищна рада має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель комунальної власності на території ради.

Колківська селищна рада була проінформована про те, що за вказаними договорами упродовж 2022-2023 років ТОВ «Полленд» не сплачує орендну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Враховуючи свої повноваження, Колківська селищна рада могла вжити заходів стягнення вказаних коштів, дострокового розірвання договорів оренди та повернення ділянок.

Натомість селищною радою заходів до припинення порушення законодавства не вжито, а у відповіді на запити Луцької окружної прокуратури проінформовано про те, що селищна рада не буде самостійно звертатись до суду з позовом до ТОВ «Полленд» про розірвання договорів оренди землі від 22.09.2020 та 22.12.2020 та повернення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:2040 та :03:002:2039, у зв`язку із відсутністю коштів необхідних для сплати судового збору, проведенням процедури реорганізації, великим навантаженням на спеціалістів. Водночас, Колківська селищна рада не заперечила проти представництва її інтересів Луцькою окружною прокуратурою у суді.

Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 (12- 72гс19) зазначено, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з відповідним позовом, сам факт незвернення до суду з позовною заявою, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства та відповідно мала змогу захистити інтереси Українського народу, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №926/1111/15 вказано, що прокурор, встановивши не усунуті порушення інтересів держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист.

Викладене свідчить, що Колківська селищна рада, як компетентний орган на здійснення представництва в суді законних інтересів держави, які порушуються, захист цих інтересів не здійснює, що є достатнім аргументом для підтвердження підстав представництва інтересів держави у даному випадку Ковельською окружною прокуратурою.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.99 №3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови, саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Вказані обставини свідчать про нездійснення Колківською селищною радою захисту порушених інтересів держави та наявність підстав для представництва органом прокуратури інтересів держави в суді, передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 19891,66 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі з кадастровим номером :03:002:2040, площею 41,4893 га, розташованої за межами населених пунктів Колківської селищної ради, укладений 22.09.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (правонаступником прав і обов`язків якого щодо вказаної землі є Колківська селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» ().

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полленд» (вул.Волі, 79, с.Тростянець, Луцький р-н, Волинська обл, 45214, ) повернути Колківській селищній раді (вул.Грушевського,42, смт. Колки, Луцький р-н, Волинська обл, 44661, ) земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2040 площею 41,4893 га, розташовану за межами населених пунктів Колківської селищної ради Луцького району Волинської області.

4. Розірвати договір оренди землі з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, розташованої за межами населених пунктів Колківської селищної ради, укладений 22.12.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (правонаступником прав і обов`язків якого щодо вказаної землі є Колківська селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полленд» ().

5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полленд» (вул.Волі, 79, с.Тростянець, Луцький р-н, Волинська обл, 45214, ) повернути Колківській селищній раді (вул.Грушевського,42, смт. Колки, Луцький р-н, Волинська обл, 44661, ) земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:2039 площею 30,2403 га, розташовану за межами населених пунктів Колківської селищної ради Луцького району Волинської області.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» (вул.Волі, 79, с.Тростянець, Луцький р-н, Волинська обл, 45214, ) на користь Колківської селищної ради (вул.Грушевського,42, смт. Колки, Луцький р-н, Волинська обл, 44661, ) 610367,14 грн (шістсот десять тисяч триста шістдесят сім гривень 14 коп) , з яких: 295616,80 заборгованість з орендної плати, 240611,34 грн штрафних санкцій та 74139,00 грн пені.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полленд» (вул.Волі, 79, с.Тростянець, Луцький р-н, Волинська обл, 45214, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул.Винниченка, 15, м.Луцьк, 43025, ) 19891,66 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 66 коп) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.12.2023.

Суддя Гарбар І. О.