УХВАЛА

м. Київ

05.12.2023Справа № 910/17939/23
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю ДП Інвест" про забезпечення позову у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Інвест»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Гейт»

про стягнення 7 840 498,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Інвест" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівер Гейт" про стягнення 7 840 498,43 грн.

24.11.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла позовна заява про стягнення заборгованості за договором виконання робіт (уточнена).

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

24.11.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (уточнена).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Інвест" про забезпечення позову та забезпечення позову (уточнену) повернуто заявнику.

04.12.2023 до канцелярії суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Рівер Гейт" (через систему «Електронний суд») надійшла заява про залишення заяви про забезпечення позовної заяви без розгляду, в якій просить суд заяву про забезпечення позовної заяви від 22.11.2023 залишити без розгляду для усунення недоліків.

04.12.2023 до канцелярії суду від позивача (через систему «Електронний суд») надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд винести ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позовної заяви та накласти арешт на майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Рівер Гейт", на праві власності, в сумі заявлених позовних вимог - 7 840 498,43 грн., судовий збір у розмірі 117 607,47 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Рівер Гейт" та товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Інвест" укладений договір на виконання робіт №12/07/21 від 12.07.2021 щодо демонтажу будівель ТОВ "Рівер Гейт", які розташовані за адресою: м. Миколаїв, Заводська площа, 1, які належать ТОВ"Рівер Гейт", в тому числі будівлі 1Ж, 1Е, підстанція, вагова, сходи, магазин, діюча ФНС, компресорна, склади, адміністративна будівля.

Відповідно до кошторисної документації позивачем було здійснено робіт загальним обсягом 20402,18 кв.м. В наслідок цього був виставлений рахунок, який відправлявся на електронну скриньку відповідача по справі. Загальна вартість заборгованості складає 20402,18 * 280 = 5 712 610,40 грн. відповідач відмовляється як від приймання робіт, так і від сплати за ці виконані роботи.

Крім того, відповідач повинен сплатити штрафні санкції, які становлять 3% річних - 323 036,00 грн., інфляційне збільшення - 1 744 852,03 грн.

Тому, на думку заявника існують фактичні обставини, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходу у вигляді арешту майно ТОВ Рівер Гейт» може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Судом встановлено існування прямого зв`язку між запропонованими позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову.

Так, згідно із статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, за приписом статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майном згідно із статтею 139 Господарського кодексу України визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову стосуються майна відповідача - як накладення арешту на майно відповідача.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Як зазначено вище, предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів з відповідача.

Таким чином, відповідні заходи забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, унеможливить ефективний захист та поновлення прав заявника, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення його прав.

Судом встановлено, що ціна позову становить 7 780 498,43 грн. (додавши між собою 5 712 610,40 грн. (основну заборгованість) + 323 036,00 грн. (3% річних від простроченої суми) + 1 744 852,03 грн. (інфляційне збільшення), а не як вказано позивачем 7 840 498,43 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, оцінюючи доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених позивачем заходів забезпечення позову в разі задоволення позовних вимог, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та як наслідок про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, внаслідок чого заява товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Інвест" про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в межах ціни позову в розмірі 7 780 498,43 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Інвест» про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Рівер Гейт» (03041, місто Київ, вул.. Героїв оборони, будинок 10А, ) на праві власності, в сумі ціни позову в розмірі 7 780 498,43 грн.

3. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Стягувач за ухвалою суду: товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Інвест» (50052, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 19, квартира 19, ).

5. Боржник: товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Гейт» (03041, місто Київ, вул.. Героїв оборони, будинок 10А, ).

6. Ухвала підлягає негайному виконанню, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя Сергій Миколайович Мудрий