РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2023Справа № 910/14821/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМІТАД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА"

про стягнення 162175,84 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Бойко А.В., Ткаченко Н.А.;

від відповідача - Бабенко Н.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМІТАД" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-01131 від 01.03.2019, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити надані йому послуги з реклами за лютий 2022 року.

Ухвалою від 25.09.2023 судом було відкрито провадження у даній справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача 02.10.2023 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.10.2023 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, разом з тим, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 08.11.2023.

Від відповідача 10.10.2023 надійшов відзив на позовну заяву.

17.10.2023 позивачем було подано відповідь на відзив.

24.10.2023 відповідач заявив заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 08.11.2023 було оголошено перерву до 20.11.2023.

У судовому засіданні 20.11.2023 представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, представник відповідача заперечив проти задоволенням вимог позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2019 між позивачем як виконавцем та відповідачем як замовником укладено договір від №UKR/1-01137 про надання послуг з розміщення реклами (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого на підставі наданих замовником заявок виконавець у терміни, в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов`язується надавати замовнику наступні послуги:

- здійснювати розміщення РІМ (рекламно-інформаційний модуль) замовника в мережі інтернет на вебсайтах на свій розсуд;

- здійснювати облік здійснення лідів і надавати замовнику відповідно до умов цього Договору статистичні звіти про надання послуг.

З п. 2.2 Договору вбачається, що параметри здійснення лідів, обсяги і терміни надання послуг і інші істотні умови узгоджуються сторонами в Заявках замовника щодо надання послуг.

Згідно з п. 3.1 Договору виконавець зобов`язується на підставі та відповідно до Заявки замовника забезпечити старт розміщення РІМ замовника на ресурсах мереж інтернет та в обсягах, визначених виконавцем на свій розсуд.

Так, пунктом 1.5 Договору визначено поняття заявки, що є документом, який підписується Сторонами відповідним додатком до Договору і містить замовлення щодо надання послуг за Договором, вимоги, що пред`являються замовником до здійснення лідів, а також визначає інші істотні умови замовлення, в тому числі термін початку надання послуг і ціни (тарифи) на послуги виконавця.

У п. 1.3 Договору вказано, що лід це виконання користувачем мережі інтернет заздалегідь визначеної замовником дії на вебсайті замовника, на якому виконавцем розміщений контрольний піксель (запит додаткової інформації, реєстрація на сайті, заповнення анкети, тощо). Факт здійснення користувачем ліда визначається за допомогою спеціальних контрольних пікселів, що розміщуються на вебсторінках обраних замовником вебсайтів, або за допомогою інших способів інтеграції між системою виконавця і базами даних замовника. Характеристики та умови розміщення та виконання лідів визначаються сторонами в заявках до Договору.

Підпунктом 3.3.2 Договору передбачено, що замовник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити передоплату, визначену у відповідній заявці, і оплачувати послуги виконавця відповідно до цього Договору.

Згідно з підпунктом 3.3.6 Договору замовник зобов`язується зараховувати на користь виконавця і, відповідно, оплачувати виконавцю всі дії (ліди), здійснені користувачами за незабороненими видами трафіку в проекті (на сайті) замовника, зазначеним у заявках до цього Договору, незалежно від деталей вчинення дій (лідів), включаючи, але не обмежуючись версією сайту і/або мобільним додатком замовника, способом оформлення і доставки дії (ліда) тощо.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціни і тарифи на послуги, що надаються виконавцем за цим Договором, сторони визначають в заявках на послуги, в залежності від обраних замовником параметрів і умов здійснення лідів. Підсумкова вартість послуг виконавця за звітний період фіксується в Акті надання послуг (далі - Акт). Звітним періодом за Договором визнається 1 (один) календарний місяць.

У п. 4.2 Договору вказано, що сплата замовником вартості послуг виконавця проводиться, в такому порядку:

- після підписання Договору та погодження сторонами об`єму послуг в заявці, замовник, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку, здійснює передоплату у розмірі 100 % від суми, вказаної у заявці;

- за звітний період замовник здійснює сплату наданих послуг у розмірі 100% протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку.

Згідно з п. 4.4 Договору виконавець щомісяця, не пізніше 5-ти робочих днів після закінчення календарного місяця, надає замовнику Акт надання послуг за відповідний календарний місяць. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Акту надання послуг зобов`язаний направити виконавцю підписаний Акт надання послуг або письмову вмотивовану відмову від його підписання. У разі якщо замовник не виконує цю умову, зобов`язання виконавця перед замовником за даним Договором вважаються виконаними в повному обсязі і належним чином, а Акт надання послуг - належним чином оформленим. Момент отримання замовником відповідних документів визначається в будь-якому випадку не пізніше 15 календарних днів з дати їх відправки виконавцем рекомендованим листом за адресою, вказаною у Договорі.

26.11.2021 позивач та відповідач уклали Додаткову угоду № 2 до Договору (далі - Додаткова угода № 2), згідно з п. 1 якої сторони домовились про те, що починаючи з 26.11.2021, при виконанні умов Договору будуть здійснювати обмін Додатковими угодами, Додатками, Заявками у формі Додатків, Доповненнями, тощо у вигляді електронних документів із застосуванням до них електронного підпису (кваліфікованого електронного підпису) (надалі - КЕП) відповідно до вимог, що встановлені у Законі України «Про електронні довірчі послуги» засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою відповідних систем електронного документообіг, таких як Інтернет сервіс «Вчасно». У разі використання сторонами різних систем електронного документообігу або КЕЗ різних Центрів сертифікації ключів - зазначені системи або КЕП повинні мати можливість взаємної роботи та веретифікації ключів один з одним.

Відповідно до пунктів 4.1- 4.3 Додаткової угоди №2 Сторони домовились встановити наступні умови обміну електронними документами:

4.1 Електронний документ вважається отриманим адресатом (Стороною Договору, якій направлено електронний документ) відповідно до дати та часу отримання, що відображається в системі електронного документообороту адресата. При цьому, адресат повинен направити автору (Сторона Договору, яка створила та відправила електронний документ) електронного документу повідомлення в електронній формі про отримання електронного документу на електронну пошту. У випадку, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів з дати відправлення електронного документу адресату, автор не отримає від адресата повідомлення із підтвердженням отримання електронного документу, то датою отримання документу буде дата відправлення автором документу адресату, що відображується в системі документообігу автора.

4.2 Сторона, яка отримала електронний документ (адресат) зобов`язана протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання або погодити електронний документ, шляхом накладення КЕП, або внести свої корективи до такого електронного документу і направити на погодження іншій Стороні, або відмовитись від прийняття та підписання такого документу повідомивши підстави такої відмови іншій Стороні.

4.3 Відповідно до вимог чинного законодавства електронні документи, які містять обов`язкові реквізити та підписані КЕП є оригіналом і мають таку ж юридичну силу, як і оригінали документів у паперовій формі.

Відповідно до п. 9.1 Договору його укладено строком на 1 (один) рік і вступає в силу з моменту підписання його сторонами. Договір вважається подовженим на наступний рік, якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) днів до моменту закінчення терміну його дії не заявить письмово про свій намір розірвати Договір.

Як вказує позивач, у межах Договору сторонами було оформлено 29 Заявок, за якими він надавав послуги, а відповідач приймав такі послуги і здійснював їх оплату. Так, за всіма заявками відповідач розрахувався, а за заявкою №29 від 01.02.2022 про надання послуг у лютому 2022 року на суму 113400 грн не розрахувався.

Акт за цей звітний місяць, внаслідок військового стану, було виставлено позивачем 31.03.2022 (акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №544 від 31.03.2022 на суму 113400,34 грн, в тому числі ПДВ 18900,06 грн.

Акт надання послуг №544 від 31.03.2022 було оформлено позивачем відповідно до умов Договору з електронним підписом і печаткою на підтвердження чого надано копію відповідного документу з відміткою «електронний підпис».

Також, до акту №544 від 31.03.2022 позивачем було надано реєстр з системи управління інтернет-рекламою і аудиту позивача (статистика) з кількісно спрацьованих лідів, який підтверджує факт надання послуг за Договором.

Відповідно до п. 1.6 Договору факт здійснення користувачем ліда визначається за допомогою спеціальних контрольних пікселів, що розміщуються на вебсторінках обраних Замовником вебсайтів, або за допомогою інших способів інтеграції (PostBack, АРІ/XML та інші) між системою виконавця і базами даних замовника.

За результатами наданих послуг позивач виставив та надіслав відповідачу рахунок на оплату №УКР-004545 від 31.03.2022 на суму 113400,34 грн.

У відповідь на отриманий акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №544 від 31.03.2022 відповідач направив позивачу повідомлення про настання форс-мажорних обставин №1164/22-Е від 12.04.2022 у якому повідомив, що у нього відсутня інформація про надання позивачем послуг з розміщення РІМ на вебсайтах в мережі інтернет в кількості 119 одиниць, які вказані в акті здачі-приймання робіт від 31.03.2022, а тому відповідач вважає, що такі послуги йому не були надані, а отже і не підлягають оплаті.

17.08.2023 позивач звернувся до відповідача із вимогою оплатити надані послуги за Договором за лютий 2022 року.

У відповіді на претензію відповідач направив листа №25/08/23/2 від 25.08.2023 у якому пише, що надіслана йому 12.04.2022 заявка була підписана позивачем в односторонньому порядку після закінчення періоду зазначеного в акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) №544 від 31.03.2022, ця заявка не має електронного підпису відповідача, тому процес її укладення не можна вважати завершеним, а отже і сама заявка не є додатком до Договору та не має юридичної сили. У зв`язку із чим відповідач відмовився від підписання акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №544 від 31.03.2022.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 113400,34 грн основного боргу за надані послуги у лютому 2022 року, а також пеню у сумі 24668,46 грн, інфляційні втрати у сумі 19306,94 грн та 4800,10 грн 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти вимог позову відповідач зазначає наступне:

- після проведення детальної перевірки щодо дійсності наданих послуг з розміщення РІМ на вебсайтах в мережі інтернет в кількості 119,00 одиниць, які вказані в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) №544 від 31.03.2022, було встановлено, що такі послуги позивачем для відповідача у лютому 2022 року не надавались;

- на підставі п. 4.2 Додаткової угоди відповідач відмовився від підписання акта №544;

- ціна ліда з урахуванням ПДВ в Заявці №29 вказана 794,12 грн, а в наданому Акті №544 та №507 зазначена 952,24 грн (надсилаючи 07.04.2022 Акт №544 від 31.03.2022, Додаток (Заявку) №29 (вказавши період надання послуг - січень 2022 року), в подальшому 13.04.2022 Акт №507 від 31.03.2022 позивач намагався ввести відповідача в оману, з метою отримання неправомірної вигоди за послуги, які не були надані);

- акт №544 та Заявка №29 не були підписані електронним підписом відповідачем, то процес їх підписання та укладення не можна вважати завершеним, а отже і самі документи, які не підписані в порядку, передбаченому Договором та додатками до нього, не можна вважати Додатками до Договору, та, як наслідок не мають юридично сили, є недійсними, а отже, не підлягають оплаті.

Позивач не погоджуючись із запереченнями відповідача наголошує про наступне:

- послуги за Договором в період з 01.03.2019 до 28.02.2022 надавались відповідачу безперервно, систематично і щомісячно впродовж 36 місяців, що підтверджується щорічними актами сторін звіряння взаєморозрахунків. За цей час двосторонньо сторонами було оформлено 28 Заявок. Заявку №29 від 01.02.2022 відповідач не визнає. З цього виходить, що в 7 місяцях (36 місяців 29 Заявок) сторони заявки не оформляли, а відтак за принципом мовчазної згоди дія попередньої Заявки продовжувалась;

- Заявка №28 від 01.02.2022 не припинила свою дію, адже відповідно до її п. 5 Заявка діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Заявка №28 не прив`язана ані до часового проміжку (періоду), ані до певного об`єму послуги лише визначає критерії (параметри) співробітництва, і зміну ціни. Більше того, всі заявки є ідентичними за критеріями (параметрами) співробітництва, відмінна тільки ціна. Ціна за Заявкою №29 нижча, ніж за Заявкою №28, і позивач наголошує на застосуванні саме цієї ціни (Заявки №29);

- позиція відповідача, при невизнанні факту дійсності Заявки №29, про те, що Заявка №28 від 04.01.2022 припинила свою дію 31.01.2022 є безпідставною, адже ані Договором, ані додатковими угодами не встановлена їх місячна дійсність, заявка дійсна поки її дійсність не буде відмінена або наступною заявкою, або листом відповідача.

- відповідач не припиняв дію Заявки №28 жодних листів або повідомлень про припинення співробітництва на лютий 2022 року не надавав, відтак у позивача не було правових підстав припиняти надавати послуги;

- різниця між цінами складає 20% і позивач визнає, що його бухгалтерія помилково в Заявці №29 від 01.02.2022 вказала суму без ПДВ, хоча в графі вище було вказано з ПДВ, проте, згідно з п. 4.1 Договору підсумкова вартість послуг виконавця за звітний період фіксується в Акті надання послуг. В акті вартість було зазначено коректно;

- акт №544 надавався відповідачу разом з реєстром з системи управління інтернет-рекламою і аудиту виконавця (статистика) з кількістю спрацьованих 119 лідів, а тому у відповідача не було мотивованих підстав цей акт не прийняти та не підписати.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що до Договору між сторонами укладалися Заявки, як додатки, в яких погоджувалися суттєві умови щодо надання послуг позивачем відповідачу, а з 26.11.2021 це відбувалась за допомогою системи документообігу «Вчасно».

За умовами цих Заявок вони набирають чинності із зазначеної дати та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у кожній Заявці фіксується вартість послуг. Окрім того, вказується дата втрати чинності попередньої Заявки.

Так, у п. 5 Заявки №28 від 04.01.2022 вказано, що вона набирає чинності з 01.01.2022 та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Натомість, пунктом 6 цієї Заявки вказано, що дія Заявки №27 від 01.12.2021 втрачає чинність з 01.01.2022.

Обидві сторони визнають факт підписання ними усіх попередніх Заявок до Договору, включно із Заявкою №28, проте, як вбачається з пояснень сторін, Заявку №29 від 01.02.2022 було підписано електронним підписом лише позивачем, відповідачем не було підписано її.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується обома сторонами, що спірна Заявка №29 від 01.02.2022 була сформована позивачем 12.04.2022. Позивач обґрунтовує це тим, що з 24.02.2022 було запроваджено воєнний стан, та крім того, між сторонами вже не вперше існує практика укладати Заявки до Договору в системі документообігу «Вчасно» із запізненням (навів приклад, Заявка №27 від 01.12.2021 була оформлена 18.01.2022, а Заявка №28 від 04.01.2022 оформлена 16.02.2022), однак за цими Заявками сторонами були підписані акти та послуги прийняті відповідачем.

Однак, враховуючи, що відповідачем зі свого боку не було підписано спірну Заявку №29, а тому вона не має жодних юридичних наслідків, та не є Додатком до Договору.

Натомість, суд приймає до уваги твердження позивача стосовно того, що до моменту підписання сторонами Заявки №29 від 01.02.2022 діяла ще заявка №28 від 04.01.2022, враховуючи сталу практику сторін при укладенні попередніх заявок до Договору, кожна наступна заявка припиняла дію попередньої, а в умовах заявки №28 не вказано, що послуги за нею надаються в межах місячного строку.

Доказів того, що відповідач зупиняв дію Договору чи відкликав Заявку №28 від 04.01.2022 матеріали справи не містять, а тому слід вважати, що позивач надавав послуги у лютому 2022 року на підставі умов Заявки №28 від 04.01.2022.

Що ж стосується відмови відповідача від підписання акта №544, то це не звільняє його від обов`язку оплатити фактично надані послуги позивачем за лютий 2022 року, надання яких підтверджується долученим з позовом реєстром до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №544. Відповідачем у свою чергу, жодними доказами не спростовано, що йому не було надано послуг у лютому 2022 року за Договором.

За умовами п. 2.3 Договору сторони дійшли згоди, що система управління інтернет-рекламою і аудиту позивача (статистика) є єдиним джерелом для обліку обсягу наданих послуг за Договором. Дані цієї системи будуть використовуватися для визначення обсягів наданих послуг і для розрахунку їх вартості.

Таким чином, сторони в умовах Договору вирішили, що єдиним джерелом обліку обсягу наданих послуг за Договором є дані позивача з системи управління інтернет-рекламою і аудиту.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Враховуючи наведене вище, надані позивачем докази на підтвердження факту надання ним послуг відповідачу за Договором у лютому 2022 на суму 113400,34 грн є вірогідними та не спростованими зі сторони відповідача жодними доказами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, не було оплачено наданих послуг, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 113400,34 грн.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами Договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за надані послуги за лютий 2022 року у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 113400,34 грн є обґрунтованими.

Позивачем заявлено до стягнення із відповідача інфляційні втрати у сумі 19306,94 грн та 4800,10 грн 3 % річних.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично правильним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 4800,10 грн, інфляційних втрат у сумі 19306,94 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 24668,46 грн пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п 5.2 Договору у разі порушення замовником термінів оплати послуг більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, у порівнянні з термінами, вказаними в пункті 4.2 Договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично правильним, а тому з відповідача підлягає стягненню 24668,46 грн пені.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (м. Київ, пр. Берестейський, 90-А; ідентифікаційний код 41078230) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМІТАД" (м. Київ, вул. Теліги Олени, 6, корпус 6, офіс 2; ідентифікаційний код 38864442) 113400 (сто тринадцять тисяч чотириста) грн 34 коп. боргу, 24668 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн 46 коп. пені, 19306 (дев`ятнадцять тисяч триста шість) грн 94 коп. інфляційних втрат, 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн 10 коп. 3% річних, а також 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст підписано 29.11.2023.

Суддя Сташків Р.Б.