ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/338/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Пантелеймоновська, 19, м. Одеса Миргородова О.Ю., за ордером;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» вул.Транспортна, 23-А, Одеська область, м.Чорноморськ Козолупа М.С., в порядку самопредставництво;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», м.Чорноморськ, Одеська область,

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року, м. Одеса, суддя Бездоля Д.О., повний текст рішення складено та підписано 25.09.2023 року

у справі №916/338/23

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», Одеська область, м.Чорноморськ

про стягнення 400 704 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В січні 2023 року Акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», м.Чорноморськ, Одеська область, в якій з урахуванням поданої до суду першої інстанції заяви про зменшення розміру позовних вимог (т.2 а.с. 150-151) просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», м.Чорноморськ, Одеська область, на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Одеса заборгованість за користування вагонами в сумі 400 704грн. 60 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Одеса, посилаючись на умови укладених договорів та Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 року, зазначає, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору про подачу та забирання вагонів на залізничну під`їзну колію Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» при станції Чорноморськ-Порт Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця від 01.04.2021 № ДН-5-5/70 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості використання вагонів у період лютий - травень 2022 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 (суддя Бездоля Д.О) позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» м. Чорноморськ Одеська область, про стягнення 400 704 грн. 60 коп. задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що користування вагонами протягом дії комендантської години входить до загального часу користування вагонами, а отже спірна сума є не вимогою про оплату додаткових послуг, а є вимогою про сплату частини вартості послуг з користування вагонами. Вважає, що зазначене вище донарахування позивачем плати за користування вагонами не порушує основоположні принципи цивільного законодавства, оскільки здійснення такого розрахунку плати за користування вагонами було зумовлено не суперечливою поведінкою позивача, а наявністю спору сторін щодо оплати відповідачем послуг за користування вагонами у комендантський час. Також зазначає, що строки складення накопичувальних карток не впливають на наявність / відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вагонами.

Водночас судом зауважено, що заперечення відповідача, які обґрунтовані неможливістю використання вагонів протягом комендантської години, не є наслідком дій позивача, адже комендантська година була введена Одеською обласною військовою адміністрацією. В цей же час, договором та вищевказаними нормативними актами передбачено, що відповідач зобов`язаний вносити плату за час, коли вагони знаходились у його безпосередньому розпорядженні, натомість матеріали справи не містять доказів, що після отримання вагонів за пам`яткою про подавання вагонів до підписання пам`ятки про забирання вагонів останні вибували з розпорядження відповідача та перебували у розпорядженні іншої особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» м. Чорноморськ, Одеська область відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, посилаючись на встановлені судом першої інстанції правовідносини між сторонами, зазначив, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для справи, а саме, що запровадження комендантської години і спеціального режиму світломаскування на території Одеської області, зокрема у м. Чорноморськ, де розташована станція «Чорноморськ-Порт» і під`їзна залізнична колія скаржника, призвели до об`єктивної неможливості як Товариства з обмеженою відповідальністю «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», так і станції здійснювати вантажні операції, приймати і забирати подані вагони на цій під`їзній колії.

Вказує, що висновок суду про те, що відомості плати за користування вагонами ф. ГУ -46 з позначкою «р» та Акти загальної форми ф. ГУ -23 нібито були складені з метою стягнення Залізницею погодженої плати за користування вагонами, суперечить змісту актів ф. ГУ-2З та законодавству України.

Звертає увагу, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що подані Залізницею вагони нібито знаходилися у безпосередньому розпорядженні скаржника протягом спірних годин, він суперечить наказам «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» про зміну режиму роботи, службовим запискам директора з логістики скаржника, заяві свідка ОСОБА_1 , Сертифікатам про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які видані Одеською РТПП.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції помилково зазначено, що відсутні підстави не враховувати спірні години до часу користування вагонами згідно рішення правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 19.12.2022 (протокол №Ц-54/104), оскільки це суперечить змісту вказаного рішення правління та матеріалам справи.

Вважає, що посилання суду на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо оприлюднення рішень правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42), від 19.12.2022 (протокол №Ц-54/104) є суперечливим, адже наявність та чинність цих рішень не заперечується сторонами, а текст рішення від 19.12.2022, на який посилається скаржник, був розміщений у вільному доступі на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Звертає увагу суду, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме, суд застосував п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, ст. 121 Статуту залізниць України, ст. 617 Цивільного кодексу України, які не підлягають застосуванню, але не застосував ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, пп. 3, 4 розд. ІІ, п. 12 розд. ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, пп. 2.1.9. п. 2.1., пп. 3.4.2. п. 3.4. договору перевезення, які підлягали застосуванню.

Наведені обставини, на переконання скаржника, є підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Залізниці у повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» м.Чорноморськ Одеська область на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23, справу призначено до судового розгляду.

14.11.2023 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса надійшов відзив (вх. №3332/23/Д1), у якому позивач просить суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» м. Чорноморськ Одеська область відмовити, рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві відповідач зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано, що у справі наявні докази про неприйняття комендатурою окремих розпоряджень щодо встановлення режиму світломаскування саме на території порту.

Звертає увагу, що станція Чорноморськ-Порт цілодобово проводила роботи по прибуттю, відправленню, прийманню вантажів до перевезення, вивантаженню, сортуванню вагонів та інші операції, що пов`язані з прийомом та видачею вантажів замовником послуг, що підтверджено листом від 24.04.2023 року № Н31-102/27 та було досліджено судом першої інстанції.

Щодо посилань відповідача на наявність форс-мажорної обставини, позивач зазначає, що суд першої інстанції правомірно зазначив, що настання таких обставин, відповідно до умов договору та ст.617 Цивільного кодексу України, може свідчити про наявність підстав для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по договору, разом з цим у цій справі предметом спору є стягнення плати за користування вагонами, що не є видом відповідальності за порушення зобов`язання.

Позивач вважає, що судом першої інстанції досліджено всі наявні у справі матеріали та правомірно встановлено, що жодних нарахувань додаткових послуг позивачем не проводилось, а спірна сума, яка відображена у накопичувальній картці, є сумою за користування вагонами протягом часу дії комендантської години, яка не визнавалась відповідачем та не була відповідно узгоджена зі сторони відповідача у складених відомостях плати за користування вагонами. Водночас, час користування вагонами протягом дії комендантської години входить до загального часу користування вагонами, а отже спірна сума є не вимогою про оплату додаткових послуг, а є вимогою про сплату частини вартості послуг з користування вагонами.

Зазначає, що посилання відповідача на рішення правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 року (протокол №Ц-54/42), є безпідставним, адже це рішення не містить випадків звільнення від плати за користування вагонами, які перебували на під`їзній колії замовників, а стосується затримок та перебування вагонів в очікуванні розвантаження саме на станціях призначення або відправлення. До того ж, спірні правовідносини щодо нарахування плати за користування вагонами відбувались з лютого 2022 року по травень 2022 року, тобто плату нараховано до затвердження таких рішень правлення.

Крім того, позивач вважає правовідносини у справі №916/338/23 подібними зі справою №916/2613/22, а тому судом першої інстанції вірно було застосовано норми пава та висновки Верховного Суду, які були викладені у постанові від 07.07.2023 у справі №916/2613/22.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» Козолуп М.С. підтримав свої доводи, викладені письмово в апеляційній скарзі. Просив рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позову позивача.

Представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Миргородова О.Ю. в судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача з мотивів, викладених письмово у відзиві. Просив суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», м.Чорноморськ, Одеська область не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 року у справі №916/338/23 є правомірним та таким, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

18.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» (далі - замовник, вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) уклало з позивачем (далі перевізник) договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом надіслання заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) від 18.03.2020 № 31786337/2020-001, яка була прийнята позивачем, про що свідчить наявне у справі повідомлення позивача про укладення договору.

Відповідно до п. 1.1. договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору, користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Згідно з п. 1.7., 1.10. договору він укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору. Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. договору.

Відповідно до п. 2.1. договору замовник зобов`язаний, зокрема, сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (підп. 2.1.6.).

За умовами п. 3.1. договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника тарифів.

Згідно з п. 3.4. договору замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

За змістом підп. 3.4.2. п.3.4. договору моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника, визначеної в п. 3.4. договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами. Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках вказаних в п. 3.4. договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Застосування плати за користування власними вагонами перевізника в частині, що не визначена договором, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них. Також плата за користування власними вагонами перевізника нараховується та сплачується замовником у випадку їх затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника. В таких випадках кількість годин затримки обліковується окремо по кожній станції затримки на підставі актів загальної форми ГУ-23.

Згідно з п. 3.7. договору у випадку затвердження перевізником рішення про встановлення пільгових тарифів зі знижкою відповідно до п. 4 розд. 1 Збірника тарифів, розрахунки за послуги здійснюються на умовах, встановлених таким рішенням перевізника, а саме рішення підлягає оприлюдненню.

Відповідно до п. 4.2. договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в розділі 14 договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок перевізника зі спеціальним режимом використання. Одержані на поточний рахунок з спеціальним режимом використання кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника.

Пунктом 4.7. договору встановлено, що наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди за наявності для цього достатніх підстав

Згідно з п. 6.2. - 6.4. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або торгово-промисловою палатою країни, на території якої мали місце такі обставини. Виникнення обставин непереборної сили не є підставою для відмови замовника від сплати за послуги, надані до виникнення вказаних обставин.

Відповідно до п. 12.1. договору, він діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

Також між позивачем (далі залізниця) та відповідачем (далі підприємство) був укладений договір № ДН-5-5/70 про подачу та забирання вагонів на залізничну під`їзну колію Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» при станції Чорноморськ-Порт Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» терміном дії з 01.04.2021 до 31.12.2021 (а.с. 48-54, т.1).

Пунктом 1 договору сторони погодили, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця вивантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить Чорноморській філії ДП «АМПУ», ТОВ «Саншайн Термінал» та підприємству, згідно розподілу балансової належності і є продовженням з`єднувальної колії № 8 Південного парку станції Чорноморськ-Порт.

Відповідно до п. 10 договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту передачі вагонів підприємству до моменту приймання їх від підприємства та отримання залізницею повідомлення підприємства про готовність усієї одночасно поданої на вантажний фронт групи вагонів до забирання. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від підприємства, складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься підприємством плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки з його вини та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні підприємства. Не прийняті залізницею від підприємства вагони (неочищені, з відкритими розвантажувальними люками, дверима, відсутність передплати, пошкодженні та з іншими комерційними та технічними несправностями) залишаються в користуванні підприємства до усунення недоліків.

Згідно з п. 15 договору підприємство сплачує залізниці плату: за подачу та забирання вагонів; за маневрову роботу; за користування вагонами та контейнерами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами. За користування вагонами (контейнерами) власності інших держав, плата за користування цими вагонами нараховується за ставками плати за користування іновагонами; за зберігання вантажу у вагоні (контейнері) не поданого на під`їзну колію з вини вантажоодержувача або підприємства, незалежно від плати за користування вагонами, в тому числі з урахуванням статті 36 Статуту залізниць України; за участь працівника залізниці у зважуванні, за письмовою заявкою підприємства; за користування вагонами, зберігання і охорону вантажів у вагонах, які недозаявлені або недовивантажені, а також ті, що з вини підприємства або його вантажоодержувача простоюють на коліях станції і а на підходах до неї у «кинутих» або затриманих поїздах в очікуванні відновлення їх руху; інші збори і плати.

Відповідно до п. 19 договору одностороння відмова від виконання договору і одностороння зміна його умов не допускається. Розірвання договору або зміна його умов можуть мати місце за згодою сторін, які уклали договір, а в разі не досягнення згоди за рішенням суду. У разі видання нормативних актів, які змінюють Правила обслуговування під`їзних колій, розміри плат, зборів та порядок їх сплат тощо, сторони зобов`язані привести договір у відповідальність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до тексту договору. З усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та чинним законодавством України.

Згідно з п. 20 договору його укладено терміном з 01.04.2021 до 31.12.2021 включно.

Додатковою угодою від 28.12.2021 року сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно.

За матеріалами справи вбачається, що на виконання умов договору у період лютий - травень 2022 року позивачем надавались відповідачу послуги з подавання / забирання вагонів для здійснення вантажних операцій на під`їзну колію відповідача.

Відповідно до даних пам`яток про подавання / забирання вагонів, які підписані обома сторонами, позивачем були сформовані відомості плати за користування вагонами за формою ГУ-46 на загальну суму 849036 грн.72 коп.

Складені позивачем відомості плати за користування вагонів на загальну суму 849036 грн.72 коп. були підписані відповідачем із зауваженнями, які зводились до того, що відповідач не погоджувався з нарахованою платою за час, в якому, за твердженням відповідача, мали місце: комендантська година та режим світломаскування на території порту Чорноморськ, введені у зв`язку з воєнним станом; повітряні тривоги; евакуація працівників та відвідувачів порту, у зв`язку з загрозою захвату території. У відомостях відповідач зазначав, що через неможливість використання вагонів у зазначений час, нарахована за ці години плата не підлягає сплаті.

Для засвідчення вищевказаних обставин станцією були складені акти загальної форми за формою ГУ-23 без зазначення відповідальності.

Далі, залізницею були складені відомості плати за користування вагонами за формою ГУ-46 з позначкою «р» на загальну суму 333 115 грн.10 коп. Ці відомості були підписані відповідачем без зауважень та плата у вищевказаній сумі була списана з рахунку відповідача на користь позивача.

У зв`язку з тим, що між сторонами виник спір щодо оплати вартості використання вагонів залізниці відповідачем у комендантську годину та під час оголошених повітряних тривог, позивачем були складені накопичувальні картки за формою ФДУ-92, в яких відображено вартість використання вагонів у спірні години, підставу для справляння платежів п. 3.4. договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, а у примітках вказані реквізити відомостей, які підписані відповідачем із зауваженнями.

Також, позивач звертався до відповідача з листом від 30.06.2022 № ДН5-07/204, в якому просив терміново погасити заборгованість за користування вагонами у розмірі 515921 грн. 60 коп.

07.07.2022 року відповідач звернувся з листом до позивача, в якому зазначив, що у період з 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, у зв`язку з чим Одеською обласною адміністрацією запроваджена комендантська година, на території МТП «Чорноморськ» введено світломаскування, на території області оголошуються повітряні тривоги, що має наслідком неможливість користування вагонами у спірні години.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив кошти за користування вагонами у спірні години, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовними вимогами до відповідача про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 515921,60 грн, надавши розрахунок суми боргу з відображенням, зокрема, даних щодо дат та часу подавання / забирання вагонів, загальної кількості годин використання вагонів, тарифів, загальної вартості використання вагонів у спірному періоді, погодженої відповідачем та сплаченої суми використання вагонів, залишку несплаченої суми (а.с. 12-17, т.1). Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач зменшив заявлені до відповідача вимоги на суму 115 217 грн, у зв`язку з тим, що при здійснені взаєморозрахунків позивач виявив безпідставність з`явлення плати використання вагонів по відомостям № 14030679 (на суму 61065 грн. 60 коп. з ПДВ) та № 14030680 (на суму 54151 грн. 40 коп. з ПДВ).

З урахуванням вищевикладеного, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість в сумі 400 704 грн. 60 коп.

На підтвердження своєї правової позиції відповідачем до суду першої інстанції було подано наступні документи:

- лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорною обставиною (непереборної сили) військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення на території України воєнного стану (а.с. 125, т.2);

- розпорядження Одеської обласної військової адміністрації, якими на території Одеської області запроваджено комендантську годину (зокрема, заборону перебування людей у зазначені години на вулицях та громадських місцях без спеціально виданих перепусток): з 24.02.2022 з 23:00 до 05:00; з 26.02.2022 з 19:00 до 06:00; з 13.03.2022 з 20:00 до 06.00; з 29.03.2022 з 21:00 до 06:00; з 20.04.2022 з 22:00 до 05:00; з 01.03.2023 з 00:00 до 05:00 (а.с. 126-128, 163, т.2; а.с. 34-35, т.3);

- накази Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» про встановлення іншого режиму роботи підприємства якими з 24.02.2022 для всіх працівників встановлено режим роботи з розпорядком дня з 08:00 до 17:00; з 13.03.2022 з 08:00 до 17:00 та 18:00; з 02.04.2022 з 08:00 до 19:00; з 29.04.2022 з 08:00 до 20:00; з 12.09.2022 денна зміна з 08:00 до 20:00, нічна зміна з 20:00 до 08:00 (а.с. 141, т.1; а.с. 37-40, т.3);

- службові записки заступника директора товариства, в яких повідомлено щодо неможливості проведення вантажних операції на станції Чорноморськ-Порт протягом спірних годин у зв`язку з комендантською годиною, повітряними тривогами, евакуацією працівників зернового складу з території порту (а.с. 41-43, т.3);

- заява свідка ОСОБА_1 , яка працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СП «РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» на посаді економіста відділу залізничних операцій. У вказаній заяві свідок зазначає, що станція Чорноморськ-Порт цілодобовий режим роботи відновила з 12.09.2022, а до цього часу працівники відповідача не могли здійснювати вантажні операції протягом часу дії комендантської години, про що працівниками станції складались акти загальної форми ГУ-46. (а.с. 55, т.3).

- розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 28.02.2022 № 28/А-2022 «Щодо впровадження додаткових заходів воєнного стану у житловому фонді» яким зокрема, встановлено забезпечити вимкнення підсвітлення будинків та ілюмінацій у період дії комендантської години (а.с. 155, т.2; а.с. 56, т.3);

- відповідь Державного підприємства «МТП «Чорноморськ» на запит адвоката відповідача щодо надання інформації і документального підтвердження того, що на території морського порту Чорноморськ був запроваджений режим світломаскування, у зв`язку з оголошенням воєнного стану, в якій вказано, що Державне підприємство «МТП «Чорноморськ» не є розпорядником запитуваної інформації (а.с. 156-157 т. 2);

- відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2021 № 33 на запит адвоката відповідача, в якому зазначено, зокрема, що з 24.02.2022 і на час надання відповіді на території Одеської області, в тому числі і місті Чорноморськ, були запроваджені заходи правового режиму воєнного стану, в тому числі і встановлений спеціальний режим світломаскування. Одночасно відповідача повідомлено, що комендатурою Одеської області будь-яких наказів, окремих рішень або розпоряджень щодо встановлення спеціального режиму світломаскування на території міста Чорноморськ або на території морського порту «Чорноморськ» не приймалось( а.с. 36, т.3);

- лист Одеської обласної державної адміністрації від 20.08.2022 № 8109/5/01-27/6654/2-22, в якому зазначено, що командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України погоджені пропозиції Державного підприємства «АМПУ» щодо безперебійної та цілодобової роботи портів «Одеса», «Чорноморськ» та «Південний» (а.с. 44, т.3);

- лист Військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, що з урахуванням необхідності виконання заходів Ініціативи щодо безпечного транспортування зерна та продуктів харчування, командування оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не заперечує проведенню на території портів «Одеса», «Чорноморськ» та «Південний» робіт, пов`язаних з безпечним транспортуванням зерна та продуктів харчування(а.с. 45, т.3);

- Сертифікати Одеської регіональної торгово-промислової палати від 19.05.2023 № 5100-23-2416 та № 5100-23-2417, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в України; встановлення рівня охорони 3 у морських та річкових портах України»; запровадження на території Одеської області комендантської години та спеціального режиму світломаскування в морському порту «Чорноморськ». Цими сертифікатами, які видані відповідачу, засвідчено, що у зв`язку з наявністю вищевказаних обставин відповідач у термін з 24.02.2022 до 12.09.2022 не міг виконувати обов`язки за договорами, укладеними з позивачем, в тому числі, в частині виконання вантажних операцій, приймання, передавання вагонів позивача, які подавались на під`їзну колію (а.с. 74-77, т.3);

- лист на запит відповідача, в якому позивач відзначив, що, починаючи з 24.02.2022 та станом на 24.04.2023 на станції Чорноморськ-Порт не запроваджувалось зміни у роботі, станція цілодобово проводила роботи по прибуттю, відправленню, прийманню вантажів до перевезення, вивантаженню, сортуванню вагонів та інші операції, що пов`язані з прийомом та видачею вантажів замовникам послуг. При цьому, як повідомлено позивачем, накази військових адміністрацій (або командування) про запровадження режиму світломаскування до керівництва станції не надходили, тому погодження роботи станції у нічний час не проводилось. Також позивачем зазначено, що для можливості здійснення безперебійної роботи під час дії комендантської години працівникам станції були видані перепустки (а.с. 94, т.3).

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми у розмірі 400 704 грн. 60 коп., яка виникла у зв`язку з неповною сплатою відповідачем вартості послуг з використання поданих позивачем вагонів у період лютий-травень 2022 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками, викладеними у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 306 Господарського кодексу України, встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За змістом ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

У статті 71 Статуту залізниць визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Умови укладеного сторонами договору від 18.03.2020 визначають, що замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно наказу Міністерства інфраструктури України №205 від 22.03.2019, в редакції наказу №418 від 11.08.2021 "Про внесення змін до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.08.2021 за № 1070/36692, до тарифів, плат та зборів, що вказані у розділах II і III Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.

Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлюватися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничні послуги.

Відповідно пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

За приписами п. 13 Правил плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно з п. 14 Правил розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

Пунктом 15 Правил передбачено, що за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов договору, Статуту та Правил між сторонами підписувались пам`ятки про подавання / забирання вагонів, в яких сторонами зафіксовано час фактичної передачі відповідачу у користування (розпорядження) вагонів та час фактичного забирання цих вагонів позивачем з користування відповідача.

На підставі цих даних позивач по всім вагонам складав відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46, які відповідач підписував із запереченнями, наголошуючи, що він має бути звільнений від обов`язку сплачувати кошти за користування вагонами в період дії комендантської години, запровадження режиму світломаскування на території порту, повітряних тривог та евакуації працівників порту. Приймаючи до уваги, що відповідач підписав відомості із зауваженнями, позивачем були складені до цих відомостей акти загальної форми за ф. ГУ-23 без зазначення відповідальності, в яких вказано причини, що викликали необхідність складення актів. Далі, з метою отримання можливості здійснити списання частини коштів з особового рахунку відповідача, між сторонами були підписані відомості плати за користування вагонами з позначкою «р», №3030644р, №3030648р, №3030649р, №6030657р, №11030674р, №14030687р, №14030679р, №14030680р, №25030705р, №25030707р, №25030709р, №25030713р, №25030715р, №25030718р, №25030719р, №7040731р, №30050764р, №17030699р на загальну суму 333 115 грн. 08 коп., в яких включено час користування, не заперечений відповідачем та на підставі цих відомостей з рахунку відповідача на рахунок позивача було зараховано кошти. Далі позивачем були складені накопичувальні картки за ф. ФДУ-92, №24060916, №24060917, №24060918, №24060919, №24060920, №24060921, №24060922, №24060923 в яких відповідачу було донараховано плату за користування вагонами у зв`язку з включенням спірних годин до часу користування вагонами на суму 515 921 грн.60 коп., проте останні також були підписані відповідачем із зауваженнями з вищевказаних підстав.

За час знаходження вагонів на під`їзній колії відповідача з лютого по травень 2022 року позивачем була нарахована плата за користування вагонами на підставі пункту 3.4 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №31786337/2020-001 від 18.03.2020 та Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999. Частина плати за користування вагонами, окрім плати за користування вагонами під час дії комендантської години, була сплачена відповідачем у добровільному порядку, відмова відповідача від сплати плати за користування вагонами під час дії комендантської години стала підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи наведені обставини, встановлені судами у даній справі, колегія суддів зазначає, що у даному випадку позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагонами у розмірі 400 704 грн. 60 коп., що є підставою для вірного висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Проаналізувавши вищевказані норм законодавства та положення договору, судом вірно встановлено, що на відповідача покладений обов`язок вносити плату за користування вагонами, зокрема, за час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні відповідача. Між цим, Статутом та Правилами передбачені підстави звільнення вантажовласника (відповідача) від обов`язку вносити плату з таких підстав:

- п. 121 Статуту: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами;

- п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці; час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Отже, перелік підстав для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вагонами є вичерпним, натомість у цій справі відповідачем не доведено, а судами не встановлено, що у спірних відносинах мали місце вищевказані обставини.

При цьому колегія суддів зауважує, що заперечення відповідача, які обґрунтовані неможливістю використання вагонів протягом комендантської години, не є наслідком дій позивача, адже комендантська година була введена Одеською обласною військовою адміністрацією. В цей же час, договором та вищевказаними нормативними актами передбачено, що відповідач зобов`язаний вносити плату за час, коли вагони знаходились у його безпосередньому розпорядженні, натомість матеріали справи не містять доказів, що після отримання вагонів за пам`яткою про подавання вагонів до підписання пам`ятки про забирання вагонів останні вибували з розпорядження відповідача та перебували у розпорядженні іншої особи.

Рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.

Зі змісту згаданого рішення вбачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.

Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.

Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.

Проте, як встановлено судовою колегією та не заперечується сторонами, акти загальної форми із зазначенням саме цих обставин не складались, а складений позивачем акт загальної форми ГУ-23 не містить жодних заперечень відповідача з приводу неможливості забирання вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години тощо.

Крім того, апеляційний господарський суд зауважує, що складення залізницею актів загальної форми ГУ-23 не є доказом визнання позивачем безпідставності нарахування плати за спірні години, адже такі акти залізниця мала скласти у зв`язку з підписанням відповідачем відомостей плати за користування вагонами із запереченнями, при цьому у актах міститься посилання про те, що їх складено без зазначення відповідальності. Також суд звертає увагу, що не зважаючи на складення актів загальної форми ГУ-23, залізниця продовжувала складати відомості плати за користування вагонами за весь час перебування у розпорядженні відповідача, включаючи час комендантської години, що додатково свідчить про те, що залізницею у актах ГУ-23 не було засвідчено саме про наявність підстав для невраховування в час користування вагоном час комендантської години.

Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".

Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.

Проте, відповідач не довів, а суди не встановили, що (1) під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працювали у нічну зміну (під час комендантської години), як і до початку повномасштабної воєнної агресії проти України, і який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях; (2) у спірний період робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години; (3) направлення на адресу позивача будь-яких повідомлень про те, що відповідач не здійснює свою роботу в нічний час (під час комендантської години), що в свою чергу унеможливлювало б своєчасне забирання вагонів; (4) направлення позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору в частині подавання/забирання вагонів в нічний час (під час комендантської години).

Отже, оцінивши всі обставини користування вагонами відповідачем у їх сукупності колегія судів дійшла висновку, що відповідач не довів, що такі обставини не мали місце, і він не здійснював таке користування з причин, які від нього, як від вантажовласника та власника залізничних під`ізних колій, не залежали. Іншій підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією) завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини неповернення вагонів.

Щодо посилання відповідача на рішення правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) та від 19.12.2022 (протокол №Ц-54/104) року, вони, по-перше, є безпідставними, оскільки правовідносини щодо нарахування спірної плати за користування вагонами відбувались з лютого 2022 по травень 2022, тобто події відбулись до затвердження вказаних вище рішень правління. По-друге, рішення правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме, запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагонами час комендантської години.

При цьому колегія суддів враховує, що правомірність стягнення плати за користування вагонами після введення воєнного стану, у тому числі й у період комендантської години, підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.06.2023 у справі № 904/3141/22, від 20.06.2023 у справі № 904/2442/22, від 17.05.2023 у справі № 904/2252/22, від 07.07.2023 у справі № 916/2613/22.

Крім того, як на підставу для звільнення від плати за користування вагонами у період дії комендантської години відповідач посилається на існування обставин непереборної сили, на підтвердження чого ним було подано до матеріалів справи Сертифікати №5100-23-2416 та №5100-23-2417 про форс-мажорні обставини, видані Одеською регіональної Торгово-промисловою палатою.

Оцінюючи наведені у сертифікаті обставини в сукупності з наданими відповідачем доказами, колегія суддів зазначає, що настання обставин непереборної сили звільняє за умовами договору та нормою частини першої статті 617 ЦК сторону саме від мір відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по договору. Однак у цьому випадку предметом спору є стягнення плати за користування вагонами, що не є видом відповідальності за порушення зобов`язання за даними правовідносинами, тому вони не можуть бути підставою саме звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором, який є чинним, і до якого не вносились зміни з ініціативи відповідача щодо таких обставин.

Судовою колегією також відхиляється довід відповідача, що саме запровадження комендантської години і спеціального режиму світломаскування на території Одеської області, зокрема у м. Чорноморськ, де розташована станція «Чорноморськ-Порт» і під`їзна залізнична колія, призвели до об`єктивної неможливості як Товариства з обмеженою відповідальністю «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», так і станції здійснювати вантажні операції, приймати і забирати подані вагони на цій під`їзній колії, оскільки листом від 24.04.2023 №Н31-102/27 підтверджено, що, починаючи з 24.02.2022, по станції Чорноморськ - Порт не запроваджувалися зміни у режимі роботи станції. Станція Чорноморськ - Порт цілодобово проводила роботи по прибуттю, відправленню, прийманню вантажів до перевезення, вивантаженню, сортуванню вагонів та інші операції , що пов`язані з прийомом та видачою вантажів замовнику послуг. Для можливості здійснення безперебійної роботи під час комендантської години працівникам станції були видані перепустки.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо ненадання позивачем до матеріалів справи двох актів, оскільки це не спростовує правомірності висновків суду першої інстанції за результатами оцінки всіх доказів у сукупності.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а тому вони не можуть слугувати підставою для його скасування з доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В той же час, висновки Господарського суду Одеської області, викладені у рішенні від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 є правомірними та такими, що зміни або скасування не потребують.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» задоволення не потребує, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», м.Чорноморськ, Одеська область на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 року у справі №916/338/23 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 04.12.2023 року.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош