ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

27 листопада 2023 року м. ХарківСправа № 922/3747/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши в підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області (61098, Григорівське шосе, буд. 52, м. Харків, 61098) в інтересах держави, в особі Нововодолазької селищної ради (63202, Харківська область, Харківський район, смт. Нова Водолага, вул. Донця Григорія, буд. 14, ідентифікаційний код 04397997)
до Приватного підприємства "Строитель" (63200, Харківська область, Харківський район, смт. Нова Водолага, вул. Патріса Лумумби, буд. 1, ідентифікаційний код 30142413)
про зобов`язання повернути земельну ділянку
за участю представників учасників справи:

прокурора - Ю.В. Пєскової

позивача - А.В. Єфіменко (самопредставництво)

відповідача - В.С. Ступака, Борисенка Є.К. (самопредставництво)

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави, в особі Нововодолазької селищної ради (позивач) до Приватного підприємства "Строитель" (відповідач), в якій просить суд зобов`язати Приватне підприємство "Строитель" () повернути Нововодолазькій селищній раді () земельну ділянку загальною площею 14,3 га, в тому числі під водою - 10,8 га, прибережна смуга, площею 3,5 га, з глухою земляною греблею, яка розташована на території Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області (станом на момент укладення договору - територія Ордівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області) у стані, не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду відповідно до абзацу 5 пункту 3.4 Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2003, який зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі земельних ресурсів в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 04 лютого 2003 року за № 1, про що скласти акт прийому-передачі.

Крім того, прокурор просить стягнути з відповідача судові витрати на користь Харківської обласної прокуратури.

В обгрунтування позовних вимог прокурором зазначено зокрема, що 25.04.2002 Нововодолазькою районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 82 "Про передачу на умовах оренди земель водного фонду ПП "Строитель". Вказане розпорядження стало підставою для укладення договору оренди земельної ділянки б/н від 30.01.2003, відповідно до п. 1.1 якого Нововодолазькою районною державною адміністрацією (орендодавцем) передано в оренду ПП "Строитель" (орендару) для відновлення та вирощення товарної риби, розведення малька, промислового та любительського лову земельну ділянку (зайняту водним об`єктом - ставком), яка знаходиться на території Ордівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, загальною площею 14,3 га, в тому числі під водою - 10,8 га, прибережна смуга, площею 3,5 га, з глухою земляною греблею (далі - договір). Згідно з п. 2.2. договору в оренду передається земельна ділянка у тимчасове користування на умовах оренди строком 20 років. Вказаний договір зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі земельних ресурсів від 04 лютого 2003 року за № 1. Відповідно до п. 3.4 договору орендар по закінченню терміну оренди зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку зайняту водним об`єктом після закінчення строку оренди у стані, не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. В силу п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який набрав чинності з 27.05.2021 на підставі Закону №1423-ІХ, земельна ділянка, яка є предметом договору, перебуває у комунальній власності Нововодолазької селищної ради. Відповідно до листів від 17.10.2022 № 02-21/1459 та від 30.12.2022 № 02-21/1999 Нововодолазька селищна рада повідомила ПП "Строитель" про відсутність наміру продовжувати договір оренди від 30.01.2003 №1 та необхідність повернення земельної ділянки, яка є предметом вказаного договору, з оформленням акту її передачі. Проте, в порушення вимог ст. 34 Закону України "Про оренду землі", п. 3.4 договору спірна земельна ділянка відповідачем Нововодолазькій селищній раді не повернута, що стало підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3747/23. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25 вересня 2023 року о 12:00. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 ГПК України).

18.09.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№25152).

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 25.09.2023 про відкладення підготовчого засідання на 16 жовтня 2023 року о 10:40.

13.10.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№27961).

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 16.10.2023 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 06 листопада 2023 року о(б) 10:00.

24.10.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№29011) про зобов`язання позивача надати копію позовної заяви та додані до неї документи, та надати додатковий час для надання відзиву на позовну заяву.

Також, 06.11.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№30178) про зобов`язання позивача надати копію позовної заяви та додані до неї документи.

Крім того, 13.11.2023 до суду від відповідача надійшла заява про поновлення процесуальних прав відповідача (вх.№30924), в якій він просив суд зобов`язати позивача невідкладно надати відповідачу копію позовної заяви і додані до неї документи.

Ухвалою суду від 13.11.2023 зобов`язано прокурора надіслати (надати) копію позовної заяви та додані до неї документи відповідачу, та докази надіслання (вручення) надати суду до 15.11.2023. Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву. Продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 20.11.2023. Підготовче засідання у справі 922/3747/23 відкладено на "27" листопада 2023 р. о 12:00.

15.11.2023 за вх.№31261 до суду від прокурора надійшли докази надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

20.11.2023 за вх.№31740 до суду від позивача надійшли додаткові докази на підтвердження повноважень представника позивача Єфименко А.В.

20.11.2023 до суду у встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№31754), в якому він просить суд позов залишити без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, посилаючись зокрема на те, що прокурором не обгрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави. Наданий прокурором лист вих.№ 02-27/863 від 01.05.2023 свідчить про обізнаність прокурора щодо наміру голови Нововодолазької селищної ради О.Єсіна самостійно звернутись до суду з цим позовом. Водночас, у наданому прокурором до матеріалів справи повідомленні без дати і вихідного номера прокурор майже непри ховано наполягає на особистій участі у процесі поверненні у комунальну власність Нововодолазької селищної територіальної громади земельної ділянки, яка є предметом позову у цій справі. Прокурором у позовній заяві не наведено адекватного пояснення мотивів раптової відмови голови Нововодолазької селищної ради О.Єсіна від наміру самостійного звернення до суду із позовом до ПП "Строитель". Прокурором не надано жодного доказу і жодного розрахун ку на підтвердження виконання сторонами у справі припису імперативної норми п.1 п. 27 Перехідних положень Земельного Кодексу України. Нововодолазька селищна рада виступає не суб`єктом владних повноважень, а є суб`єктом господарської діяльності - стороною у договорі оренди земельної ділянки, який під лягає безумовному поновленню на один рік без врахування вимог прокурора або пози вача. Ураховуючи викладене, відповідач вважає, що у прокурора відсутні правові підстави для звернення до суду в інтересах держави у зв`язку з чим відповідач просить суд залишити позов без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Крім того, 20.11.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про виклик свідка (вх.№31753), в якому він просить суд викликати у судове засідання і допитати у статусі свідка ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

Згідно з частиною третьою ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Частиною четвертою ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, правовий аналіз частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Велика Палата Верховного Суду у п. 36 постанови від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19 уточнила висновки, викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 16.04.2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17.04.2019 та 18.04.2019 у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13.05.2019 у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 0440/6738/18 та зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п. 39. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу, (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Так, в обгрунтування підстав для звернення до суду з цим позовом прокурором зазначено зокрема, що відповідачем (орендарем), в порушення вимог ст. 34 Закону України "Про оренду землі" та п. 3.4 договору оренди земельної ділянки б/н від 30.01.2003 не повернуто Нововодолазькій районній державній адміністрації (орендодавцю) передану в оренду для відновлення та вирощення товарної риби, розведення малька, промислового та любительського лову земельну ділянку (зайняту водним об`єктом - ставком), яка знаходиться на території Ордівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, загальною площею 14,3 га, в тому числі під водою - 10,8 га, прибережна смуга, площею 3,5 га, з глухою земляною греблею.

Отже, за твердженням прокурора в даному випадку внаслідок невиконання відповідачем умов договору та норм чинного законодавства порушуються інтереси держави в особі Нововодолазької селищної ради, як власника спірної земельної ділянки, зокрема, щодо можливості ефективного використання та розпорядження спірною земельною ділянкою.

Суд зазначає, що статтею 14 Конституції України та ч. 1 ст. 148 Господарського кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави та об`єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу України право на звернення із позовом про захист права власності належить власнику цієї земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування встановлені статтею 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої цієї статті сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який набрав чинності з 27.05.2021 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 №1423-IХ (далі - Закон №1423-IХ від 28.04.2021), встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами Інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Спірна земельна ділянка загальною площею 14,3 га, в тому числі під водою - 10,8 га, прибережна смуга, площею 3,5 га, з глухою земляною греблею, розташована на території Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області.

Отже, згідно з Законом №1423-ІХ від 28.04.2021 відбувся перехід права власності та повноважень з розпорядження землями водного фонду до органів місцевого самоврядування, що також не заперечується учасниками справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 79 і Земельного кодексу України встановлено поняття земельної ділянки як об`єкта права власності, згідно з яким земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (грунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Статтею 79 і Земельного кодексу України закріплено порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Зокрема, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Порядок передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи земельних ділянок комунальної власності у державну власність визначений статтею 117 ЗК України. Зокрема, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Згідно з даними Національної кадастрової системи (Публічна кадастрова карта України) станом на 27.05.2021 спірна земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, кадастровий номер їй не присвоювався, а отже згідно з вимогами пункту 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України не потребує документального оформлення фактичної передачі від одного суб`єкта розпорядження до іншого.

З огляду на викладене, в силу п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який набрав чинності з 27.05.2021 на підставі Закону №1423-ІХ, спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності Нововодолазької селищної ради.

Отже, Нововодолазька селищна рада станом на день пред`явлення до суду цього позову та на цей час є власником спірної земельної ділянки, а тому є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором було направлено на адресу Нововодолазької селищної ради повідомлення за № 62-2495вих-23 від 19.06.2023 про необхідність вжиття заходів щодо повернення спірної земельної ділянки у розпорядження Ради, а також прокурор просив повідомити його, зокрема чи має намір Нововодолазька селищна рада самостійно звернутися з відповідним позовом до суду про зобов`язання ПП "Строитель" повернути вищевказану земельну ділянку.

У відповіді за №02-27/1218 від 23.06.2023 Нововодолазькою селищною радою повідомлено прокурора про те, що Нововодолазька селищна рада не має наміру самостійно звертатись до суду з відповідним позовом про повернення земельної ділянки водного фонду та не заперечує проти звернення прокурора з відповідним позовом до суду про зобов`язання ПП "Строитель" повернути земельну ділянку, яка є предметом договору оренди земельної ділянки водного фонду від 30.01.2003.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що прокурором дотримано вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та у позовній заяві відповідно до вимог ст. 53 ГПК України обгрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також правильно зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Нововодолазьку селищну раду, яка повідомила, що не має наміру самостійно звертатись до суду з відповідним позовом про повернення земельної ділянки водного фонду, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України слід відмовити.

Розглянувши клопотання відповідача про виклик свідка, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобіганню неправдивим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі

Відповідно до ст. 66 ГПК України свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Згідно з ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Порядок подання доказів учасниками справи визначено ст. 80 ГПК України, згідно ч. ч. 1, 3, 4, 5, 8 якої передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Проте, в даному випадку відповідачем не було надано до суду заяви свідка ОСОБА_1 , оформленої відповідно до вимог ст. 88 ГПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, ураховуючи те, що відповідачем взагалі не було подано письмової заяви свідка, як це передбачено ст. 88 ГПК України, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка.

Згідно з приписами статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу зокрема про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 195 ГПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Підготовче засідання у цій справі неодноразово відкладалось, в тому числі за заявою представника відповідача.

При цьому, ухвалою суду від 16.10.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, який спливає 27.11.2023.

Враховуючи вищевикладене, за результатами дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до приписів частини першої статті 177 ГПК України у справі здійснені всі дії, що необхідні для реалізації завдань підготовчого провадження та, враховуючи межі строку розгляду даної справи в рамках підготовчого провадження, суд вважає за необхідне закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04 грудня 2023 року о 15:00, тобто у розумний строк, такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи їх процесуальних прав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 14, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 2, 53, 66, 80, 87, 88, 89, 177, 185, 194, п. 2 ч. 1 ст. 226, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка - відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04 грудня 2023 року о 15:00.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 113.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України 27.11.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.О. Чистякова