ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/2947/23

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Лівандовському О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», с.Гора Бориспільського району Київської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», с. Гора Бориспільського району Київської області

про стягнення 12 691,57 грн.,

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», с. Гора Київської області (далі за текстом ДП МА «Бориспіль»), 25.09.2023 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом від 20.09.2023 №35-28/7-123 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», с. Гора Київської області (далі за текстом ТОВ «Аерохендлінг»), в якому просить суд стягнути з відповідача суму 12 691,57 грн., яка складається з:

- 8 631,07 грн. основного боргу відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за період лютий 2022 липень 2023 (договір №02.5-14/1-368 від 21.03.2019);

- 3 292,66 грн. пені, нарахованої на підставі п. 4.2 Договору (за період 21.03.2022 -12.09.2023);

- 216,08 грн. три відсотки річних, нарахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України (за період 21.03.2022 -12.09.2023);

- 550,76 грн. інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України (за період 21.03.2022 -12.09.2023).

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу цієї позовної заяви та 200,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду відправки засобами поштового зв`язку кореспонденції іншим учасникам справи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не розрахувався за отримані в лютому 2022 року - липні 2023 року послуги, які отримав на підставі Договору№02.5-14/1-368 від 21.03.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 8 631,07 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати за отримані в лютому 2022 року - липні 2023 року послуги на суму 8 631,07 грн., позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 292,66 грн., три відсотки річних в розмірі 216,08 грн. та інфляційних втрат в розмірі 550,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2947/22, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача подати докази відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019 у період лютий 2022 липень 2023.

Відповідно до Довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження від 27.09.2023 доставлена до електронного кабінету (електронну пошту) відповідача 27.09.2023.

04.10.2023 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву в якій надав запитувану судом контактну інформацію.

13.11.2023 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати в справі покласти на ДП МА «Бориспіль».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач наголошує на тому, що одним із наслідків воєнних дій на території України є закриття з 24.02.2022 повітряного простору України для цивільних користувачів і, відповідно, зупинення діяльності аеропортів та суб`єктів, які надають послуги в сфері цивільної авіації на території аеропортів.

Внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, введення воєнного стану на території України та нефункціонування ДП «МА «Бориспіль» господарська діяльність ТОВ «Аерохендлінг» фактично припинилася з 24.02.2022, що підтверджується наказом про призупинення господарської діяльності та звітністю щодо обсягу реалізованих послуг.

Відповідач наголошує на тому, що у зв`язку з вказаними діями необхідність користування приміщенням та споживання у ньому комунальних послуг фактично відпала.

Крім того ТОВ «Аерохендлінг» вказує на те, що у нього відсутній безперешкодний доступ до орендованого приміщення та терміналу «D» міжнародного аеропорту «Бориспіль», у зв`язку із тим, що аеропорт є стратегічно важливим об`єктом, і доступ до його приміщень обмежений, відтак він звільнений від сплати орендної плати.

Так, відповідач звертає увагу суду на пп. 4-2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» відповідно до якої, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24 лютого 2022 р. і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів.

Крім того, ТОВ «Аерохендлінг» наголошує на тому, що протягом спірного періоду неодноразово надсилало листи до ДП МА «Бориспіль» із зауваженнями до актів приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг), в яких просило, зокрема, відкоригувати розмір витрат на комунальні послуги за Договором починаючи з 24.02.2022 у зв`язку із тим, що відповідач фактично не використовує приміщення з незалежних від нього причин, і такі послуги фактично не надаються позивачем.

Відповідач також вважає, що заявлена позивачем пеня у розмірі 3 293,66 грн. заявлена до стягнення за заборгованість за житлово-комунальні послуги, не підлягає стягненню у відповідності до пп. 4 п. 3 розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» в якій визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши позов ДП МА «Бориспіль» до ТОВ «Аерохендлінг» про стягнення 12 691,57 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

21.03.2019 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (орендар) укладено Договір №02.5-14/1-368 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі за текстом - Договір про відшкодування витрат), за умовами якого:

- у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування приміщення №337, площею 6,5 кв.м, на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D», для проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій (далі - Майно або приміщення) балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує послуги з постачання теплової енергії, забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання приміщення самостійно; прибирання та вивезення ТПВ.

Крім того, сторонами було погоджено та їх вартість (п. 1.1 Договору про відшкодування витрат);

- орендар щорічно сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі Договору про відшкодування витрат);

- сплата за послуги, вказані в Таблиці №1, здійснюється орендарем з 27.12.2018 (дати підписання Акту приймання-передачі орендованого майна від 27.12.2018 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2207 від 27.12.2018 (далі - договір оренди №2207 від 27.12.2018)), за послуги, вказані в таблиці №2 - з 16.01.2019 (дати підключення Майна до діючої електромережі аеропорту) (п. 1.3 Договору про відшкодування витрат);

- Балансоутримувач зобов`язаний щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру (далі - рахунок) за надані послуги за звітний місяць та складати Акти приймання-здачі виконаних послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості (п. 2.1.6 Договору про відшкодування витрат);

- орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 10 число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 робочих днів Акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг (п. 2.2.2 Договору про відшкодування витрат);

в разі ненадання звіту про використані енергоносії, сплата за спожиту орендарем енергію та воду визначається згідно пункту з Графіку зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (додаток №1). Раз на півроку представник балансоутримувача у присутності представника орендаря проводить контрольне зняття показників лічильників, про що складається акт, та направляється на затвердження орендарю. Якщо протягом 10 календарних днів Акт про контрольне зняття показників лічильників не буде повернутий балансоутримувачу, він вважається підписаним сторонами (п. 2.2.7 Договору про відшкодування витрат);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.1 Договору про відшкодування витрат);

- орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором (п. 4.2 Договору про відшкодування витрат);

- сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених Договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення Договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліком: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених Договором на період їх дії (далі - Форс-мажор) (п. 5.1 Договору про відшкодування витрат);

- сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за Договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому (п. 5.2 Договору про відшкодування витрат);

- достатнім доказом дії форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п. 5.4 Договору про відшкодування витрат);

- договір набирає чинності з моменту укладення та діє до 26.11.2021 включно (п. 6.1 Договору про відшкодування витрат);

- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, Договір вважається продовженим на кожен наступний рік на тих самих умовах (п. 6.3 Договору про відшкодування витрат).

- вартість послуг може змінюватись у разі зміни витрат Балансоутримувача, пов`язаних із наданням цих послуг, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Балансоутримувач зобов`язаний повідомити Орендаря у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням, електронною поштою або вручити уповноважений особі під підпис) не пізніше ніж за 15 календарних жднів до введення їх у дію, а Орендар зобов`язаний прийняти їх для розрахунків. Даний лист буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін у Договір. Якщо не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня введення нової вартості в дію Орендар не повідомить письмово Балансоутримувача про відмову прийняття до розрахунку нової вартості послуг, вогна вважається прийнятою (пункт 1.9). Сторони вносять зміни і доповнення до Договору шляхом підписання додаткових угод до нього, крім змін, зазначених у пунктах 1.9, 8.5 Договору та Розліду 7 Договору, що вносяться листами, які будуть вважатися невід`ємними частинами Договору. При цьому сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо внесення змін ду Договір (пункт 8.6).

Сторонами укладено також Додаток №1 до договору Графік зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль», Додаток №2 до договору - зразок Звіту про використання електроенергії підприємством, Додаток №3 до договору - зразок Переліку електрообладнання та кількість працюючих, Додаток №4 до договору - Інструкція з організації роздільного збирання та перевезення побутових відходів, Додаток №5 до договору - Правила екологічної безпеки на території ДП МА «Бориспіль», Додаток №6 - Перелік об`єктів ТОВ «Аерохендлінг», що споживають електроенергію через мережі ДП МА «Бориспіль», Додаток №7 - Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, Додаток №8 до договору - Загальна однолінійна схема електропостачання, додаток №9 до договору - Акт від 16.01.2019 №63-14/2-1 включення електроустановки до діючої електромережі аеропорту.

Крім того, 21.03.2019 між ДП МА «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «Аерохендлінг» (орендар) укладено Протокол розбіжностей до Договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, в якому було узгоджено редакцію п. 2.2.18 та п. 8.9 Договір про відшкодування витрат.

В подальшому, у відповідності до п. 8.6 Договору, до Договору були внесені зміни та доповнення, які було викладено листах ДП МА «Бориспіль» від 15.05.2019 №19-22/1-629 «Про зміну вартості послуги», від 13.12.2021 №19-22/1-1816 «Про зміну вартості послуг(и)», від 27.10.2021 №25-22-437 «Про зміну вартості послуг(и)», від 04.01.2022 №19-22/1-177 «Про зміну вартості послуг», від 12.01.2022 №19-22/1-376 «Про надання інформації про вартість послуг», від 30.12.2022 №37-22-354 «Про зміну вартості послуг(и)», від 31.03.2023 №25-22/1-250 «Про зміну вартості послуг», які є невід`ємною частиною Договору.

У спірний період лютий 2022 року - липень 2023 позивач балансоутримувач ДП МА «Бориспіль» ніс витрати на утримання орендованого приміщення - надав відповідачу ТОВ «Аерохендлінг» послуги, зазначені в договорі, на підтвердження чого склав у відповідності до умов договору Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та сформував відповідні рахунки-фактури, а саме:

за лютий 2022: рахунок-фактура №897/130 від 28.02.2022 на загальну суму 899,64 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №311319 від 28.02.2022 на загальну суму 899,64 грн., Акт приймання-здачі виконаних послуг (відкорегований) від 22.06.2022 по рахунку №897/130 від 28.02.2022 на суму -194,98 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг (відкорегований) від 19.09.2022 по рахунку №897/130 від 28.02.2022 на суму 0,05 грн.

рахунок-фактура №898/77 від 28.02.2022 на загальну суму 379,85 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №311538 від 28.02.2022 на загальну суму 379,85 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №315077 від 26.05.2022 (відкорегований) на загальну суму 53,34 грн., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 26.05.2022 (відкорегований) на суму 50,11 грн.,

тобто, сума наданих послуг в лютому 2022 року склала 1087,79 грн.;

за березень 2022: рахунок-фактура №897/237 від 30.04.2022 на загальну суму 400,40 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №313607 від 30.04.2022 на загальну суму 400,40 грн., Акт приймання-здачі виконаних послуг (відкорегований) від 15.06.2022, по рахунку №897/237 від 30.04.2022 на суму -13,92 грн.,

тобто, сума наданих послуг в березні 2022 року склала 386,48 грн.;

за квітень 2022: рахунок-фактура №897/238 від 30.04.2022 на загальну суму 400,40 грн. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №313608 від 30.04.2022 на загальну суму 400,40 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг (відкорегований) від 15.06.2022, по рахунку №897/238 від 30.04.2022, на суму -13,92 грн.

тобто, сума наданих послуг в квітні 2022 року склала 386,48 грн.;

за травень 2022: рахунок-фактура №897/380 від 31.05.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №315481 від 31.05.2022 на загальну суму 386,48 грн.

за червень 2022: рахунок-фактура №897/474 від 30.06.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №316742 від 30.06.2022 на загальну суму 386,48 грн.;

за липень 2022: рахунок-фактура №897/585 від 31.07.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №317882 від 31.07.2022 на загальну суму 386,48 грн.;

за серпень 2022: рахунок-фактура №897/705 від 31.08.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №318435 від 31.08.2022 на загальну суму 386,48 грн.;

за вересень 2022: рахунок-фактура №897/850 від 30.09.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 на загальну суму 386,48 грн.;

за жовтень 2022: рахунок-фактура №897/924 від 31.10.2022 на загальну суму 386,48 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2022 на загальну суму 386,48 грн.;

за листопад 2022: рахунок-фактура №897/1006 від 30.11.2022 на загальну суму 511,67 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.11.2022 на загальну суму 511,67 грн.;

за грудень 2022: рахунок-фактура №897/1119 від 31.12.2022 на загальну суму 549,42 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.12.2022 на загальну суму 549,42 грн.;

за січень 2023: рахунок-фактура №897/67 від 31.01.2023 на загальну суму 625,02 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.01.2023 на загальну суму 625,02 грн.;

за лютий 2023: рахунок-фактура №897/126 від 28.02.2023 на загальну суму 602,17 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2023 на суму 602,17 грн.;

за березень 2023: рахунок-фактура №897/231 від 31.03.2023 на загальну суму 511,76 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.03.2023 на загальну суму 511,76 грн.;

за квітень 2023: рахунок-фактура №897/337 від 30.04.2023 на загальну суму 411,72 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 на загальну суму 411,72 грн.;

за травень 2023: рахунок-фактура №897/425 від 31.05.2023 на загальну суму 411,05 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 на загальну суму 411,05 грн.;

за червень 2023: рахунок-фактура №897/507 від 30.06.2023 на загальну суму 411,05 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2023 на загальну суму 411,05 грн.;

за липень 2023: рахунок-фактура №897/698 від 31.07.2023 на загальну суму 411,05 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2023 на загальну суму 411,05 грн.

Також позивачем було сформовано рахунок-фактуру №897/545 від 30.06.2023 (компенсація за земельний податок 2023р.) на загальну суму 6,19 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2023 на загальну суму 6,19 грн.; рахунок-фактуру №897/795 від 12.09.2022 (компенсація за земельний податок) у розмірі 0,34 грн. та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 12.09.2022 на загальну суму 0,34 грн.

Відтак, позивачем за період лютий 2022 року липень 2023 надано відповідачу послуг на загальну суму 8 631,07 грн.

03.07.2023 ДП МА «Бориспіль» направив на адресу ТОВ «Аерохендлінг» претензію №35-28/5-168, в якій вимагало у місячний строк з дня отримання цієї претензії сплатити заборгованість за отримані послуги в лютому 2022 року травні 2023 року на умовах Договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю та перерахувати кошти в сумі 7 802,78 грн.

На підтвердження отримання ТОВ «Аерохендлінг» претензії позивачем долучено до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №867, з якого вбачається отримання поштового відправлення уповноваженим представником відповідача 17.07.2023.

Як твердить позивач, відповіді на претензію ТОВ «Аерохендлінг» не надало, заборгованість не погасило.

Оскільки відповідачем не було погашено заборгованість за договором №02.5-14/1-368 від 21.03.2019, позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив, що на виконання умов договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019 позивачем в період з 01.02.2022 по 31.07.2023 були надані відповідачу послуги на загальну суму 8 631,07 грн., про що свідчать складені акти приймання-здачі виконаних послуг, а також виставлені рахунки-фактури.

З наявних у матеріалах справи копій реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів вбачається, що частина актів приймання-здачі виконаних послуг, а також рахунки-фактури отримувались відповідачем безпосередньо в бухгалтерії балансоутримувача, як передбачено пп. 2.2.2 п. 2.2 договору, інша ж частина була направлена позивачем на адресу відповідача засобами електронного зв`язку.

Зі змісту наведеного вище підпункту 2.2.2 пункту 2 Договору слідує, що орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 10 число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 робочих днів Акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

За умовами договору акт приймання-здачі виконаних послуг є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Суд дослідив надане відповідачем електронне листування, зокрема, лист від 22.08.2022 №01-12/184 щодо зауважень до рахунків-фактур та актів здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) та встановив, що таке направлено лише щодо частини послуг в спірному періоді та не у строк встановлений договором. Крім того, вказаний лист не містить інформації відповідача, проти яких саме обсягів та вартості яких саме послуг та за якими рахунками та Актами він заперечує; лист містить пропозицію відкоригувати суми послуг в рахунках-фактурах та актах з 24.02.2022 (не вказано у яких саме), не виставляти такі рахунки та акти в подальшому, а також містить додатки нові переліки електрообладнання та кількість працюючих як додатки до договорів про відшкодування витрат орендодавця (у тому числі за договором №02.5-14/1-368 від 21.03.2019).

Отже, вказаний лист мав би бути розглянутий як пропозицію внести зміни до відповідних договорів у спосіб підписання нових додатків.

Разом із тим суду не подано ані самого запропонованого відповідачем нового додатку до Договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019, який направлявся з листом від 22.08.2022, ані доказів того, що сторони у належній формі дійшли згоди про укладення такого додатку у відповідності до порядку, передбаченого пунктами6.7, 8.6 Договору.

Отже, враховуючи вищевказані положення договору, а також відсутність з боку відповідача вмотивованої відмови від підписання актів виконаних послуг, у строк встановлений договором, останні вважаються підписаними з боку орендаря без зауважень та заперечень щодо кількості, вартості та якості наданих послуг.

Суд встановив, що всупереч положенням ст. 530 Цивільного кодексу України, умовам договору та виставленим позивачем рахункам-фактурам №897/130 від 28.02.2022, №898/77 від 28.02.2022, №897/237 від 30.04.2022, №897/238 від 30.04.2022, №897/380 від 31.05.2022, №897/474 від 30.06.2022, №897/585 від 31.07.2022, №897/705 від 31.08.2022, №897/795 від 12.09.2022, №897/850 від 30.09.2022, №897/924 від 31.10.2022, №897/1006 від 30.11.2022, №897/1119 від 31.12.2022, №897/67 від 31.01.2023, №897/126 від 28.02.2023, №897/231 від 31.03.2023, №897/337 від 30.04.2023, №897/425 від 31.05.2023, №897/507 від 30.06.2023, №897/698 від 31.07.2023, №897/545 від 30.06.2023, відповідач свої грошові зобов`язання щодо належної оплати вартості наданих послуг не виконав, відтак заборгованість відповідача перед позивачем за отримані в лютому 2022 року липні 2023 року послуги становить 8 631,07 грн.

Щодо аргументів відповідача, що у нього відсутній доступ до орендованого приміщення, відтак відпала необхідність користування приміщенням та споживання у ньому комунальних послуг, суд акцентує увагу, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження волевиявлення однієї із сторін щодо розірвання договірних відносин, а також доказів повернення майна орендодавцю/балансоутримувачу за актом приймання-передавання у зв`язку з зазначеними відповідачем обставинами.

Надане відповідачем листування з Київською митницею щодо передачі товарів Збройним Силам України також не спростовує обов`язку відповідача здійснити оплату за надані послуги за діючим договором оренди.

Суд погоджується з відповідачем, що відповідно до пп. 4-2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24 лютого 2022 р. і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що правовідносини сторін у даній справі виникли з договору №02.5-14/1-368 від 21.03.2019 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, та стосуються стягнення з відповідача заборгованості на утримання такого орендованого нерухомого майна, які, відповідно, не є орендною платою.

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача на обмежене користування орендованим приміщенням, без підтвердження цієї обставини належними доказами, зокрема, письмової відмови в допуску до орендованого приміщення, не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань за договором №02.5-14/1-368 від 21.03.2019, у тому числі - в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів здійснення відповідачем оплати за надані позивачем послуги суду не подано, в тому числі і на вимогу пункту 3 ухвали суду про відкриття провадження у справі від 27.09.2023, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений і документально підтверджений, а строк оплати у відповідності до умов договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 8 631,07 грн. є обґрунтованими та належать до задоволення.

Щодо вимог про стягнення 3 292,66 грн. пені за період 21.03.2022 -12.09.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 4.2 Договору, який відповідачем підписаний, чинний та недійсним не визнаний, орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оцінюючи аргументи відповідача, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, що набрав чинності 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Отже на спірні правовідносини не розповсюджується дія вказаного Закону.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про неможливість виконання умов договору, як то передбачено розділом 5 Договору «Форс-мажор», як і не містять доказів розірвання спірного договору у зв`язку із тривалістю форс-мажору більше ніж 30 календарних днів.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач як орендар звільнений від сплати орендної плати, однак доказів розірвання договору оренди матеріали справи також не містять. Тобто фактично балансоутримувач, не отримуючи орендної плати, продовжує нести витрати на утримання приміщення, які за спірним договором мають бути відшкодовані відповідачем у спосіб, встановлений договором.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, враховуючи положення частини 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Тому, період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше за взаємною згодою сторін встановлено пунктом 4.2 Договору, відповідно до якого нарахування пені здійснюється до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором.

Перевіривши правильність розрахунку пені, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем:

Період надання послугЗагальна сума до оплати, грн.Дата оплати (п. 2.2.2 Договору, 20 числа того ж місяця, що слідує за звітним)Період простроченняПеня, грн.
за лютий 2022704,71 383,0821.03.2022 21.03.202222.03.2022-12.09.2023 22.03.2022-12.09.2023473,57 257,43
за березень 2022386,48 20.05.2022 21.05.2022-12.09.2023247,01
за квітень 2022386,4820.05.202221.05.2022-12.09.2023247,01
за травень 2022386,4820.06.202221.06.2022-12.09.2023234,73
за червень 2022386,4820.07.202221.07.2022-12.09.2023218,84
за липень 2022386,4822.08.202223.08.2022-12.09.2023201,37
за серпень 2022386,48 0,3420.09.2022 20.09.202221.09.2022-12.09.2023 21.09.2022-12.09.2023186,02 0,16
за вересень 2022386,4820.10.202221.10.2022-12.09.2023170,14
за жовтень 2022386,4821.11.202222.11.2022-12.09.2023153,19
за листопад 2022511,6720.12.202221.12.2022-12.09.2023182,49
за грудень 2022549,4220.01.202321.01.2023-12.09.2023172,62
січень 2023625,0220.02.202321.02.2023-12.09.2023169,83
лютий 2023602,1720.03.202321.03.2023-12.09.2023140,53
березень 2023511,7620.04.202321.04.2023-12.09.202397,70
квітень 2023411,7222.05.202323.05.2023-12.09.202360,55
травень 2023411,0520.06.202321.06.2023-12.09.202344,12
червень 2023411,05 6,1920.07.2023 20.07.202321.07.2023-12.09.2023 21.07.2023-12.09.202327,23 0,41
липень 2023411,0521.08.202322.08.2023-12.09.202310,90
Всього8 631,07 3 295,85
суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 3 295,85 грн. Суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України), а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 292,66 грн. слід задовольнити повністю у заявленій сумі.

Крім того, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 216,08 грн. та 550,76 грн. інфляційних втрат (за сукупний період 21.03.2022 12.09.2023). Щодо зазначених вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на викладене, здійснивши вірний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат окремо за кожним простроченим платежем, вірно встановивши дату початку прострочення та базу нарахування, не виходячи за межі заявленого періоду, суд встановив, що вірно розраховані належні до стягнення з відповідача 3% річних становлять 206,06 грн., інфляційні втрати становлять 499,44 грн., а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та процентів річних слід задовольнити частково.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи нарахування штрафних санкцій, надані позивачем, суд задовольняє позов ДП МА «Бориспіль» повністю, ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Аерохендлінг» заборгованості в розмірі 8 631,07 грн. основного боргу, 499,44 грн. інфляційних втрат, 206,06 грн. процентів річних та 3 292,66 грн. пені.

В позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, а саме відправка засобами поштового зв`язку кореспонденції іншим учасникам справи в розмірі 200,00 грн.

Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Водночас для розподілу витрат на здійснені поштові послуги, необхідною умовою згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 126 ГПК України, якою регламентовано порядок компенсації, є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат (висновок, викладений у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

На підтвердження оплати поштових послуг в матеріалах справи наявні:

- опис вкладення на ім`я ТОВ «Аерохендлінг» про відправку копії позовної заяви з додатками за №208 та фіскальний чек на суму 36,00 грн., за №208.

З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на оплату поштових послуг у розмірі 36,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн., та у відповідності до частини 9 ст. 129 ГПК України покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, ідентифікаційний код 32614518)

на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069)

8 631,07 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять одну гривню сім копійок) основного боргу,

499,44 грн. (чотириста дев`яносто дев`ять гривень сорок чотири копійки) інфляційних втрат,

206,06 грн. (двісті шість гривень шість копійок) процентів річних,

3 292,66 грн. (три тисячі двісті дев`яносто дві гривні шістдесят шість копійок) пені,

2 720,00 грн. (дві тисячі сімсот двадцяти гривень нуль копійок) судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх