ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2023 р. Справа№ 910/2259/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023

у справі №910/2259/22 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до ОСОБА_1

про стягнення 141240,19 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 30000 (тридцять тисяч) грн. заборгованості за тілом кредиту, 95100 (дев`яносто п`ять тисяч сто) грн. 69 коп. заборгованості за відсотками, 1180 (одну тисячу сто вісімдесят) грн. 14 коп. пені, 14959 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 36 коп. комісії, 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 05.06.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, постановити нове, яким справу направити до суду першої інстанції для нового розгляду.

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення за кредитним договором від 24.09.2012 заборгованості за кредитом у розмірі 30000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 95100,69 грн., пені в розмірі 1180,14 грн. та комісії у розмірі 14959,36 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 30000 (тридцять тисяч) грн. заборгованості за тілом кредиту, 95100 (дев`яносто п`ять тисяч сто) грн. 69 коп. заборгованості за відсотками, 1180 (одну тисячу сто вісімдесят) грн. 14 коп. пені, 14959 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 36 коп. комісії, 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. витрат зі сплати судового збору.

При задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

- матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 30000 грн.;

- у матеріалах справи відсутні належні докази погашення відповідачем суми боргу у розмірі 30000 грн.;

- судом перевірено розрахунок заборгованості за відсотками, комісією, пенею та встановлено, що відсотки підлягають стягненню в розмірі 95100,69 грн., пеня в розмірі 1180,14 грн. та комісія в розмірі 14959,36 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

ОСОБА_1 вважає рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, що є підставами для його скасування та ухвалення нового рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для нового розгляду, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції не виконав належним чином вимогу ч.5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України, а саме фактично не повідомив апелянта належним чином про наявність ухвали від 11.05.2022 про відкриття провадження по справі №910/2259/22, тим самим позбавивши апелянта можливості надати відзив на позовну заяву з відповідними доказами для спростування тверджень позивача, а також можливості заявити клопотання про розгляд справи у загальному порядку, чим у подальшому порушив право апелянта на змагальність сторін, диспозитивність господарського судочинства;

- апелянт проживала за адресою місця реєстрації перед початком повномасштабного вторгнення держави агресора російської федерації на територію України та вимушена була здійснити евакуацію з міста Києва до більш безпечного місця-регіону держави, у зв`язку з чим не змогла б у будь-якому випадку вчасно отримати від Господарського суду міста Києва ухвалу про відкриття провадження у справі №910/2259/22.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у письмових поясненнях на апеляційну скаргу зазначає, що в апеляційній скарзі обов`язково повинні бути зазначені процесуальні обставини для скасування рішення (поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду) та матеріальні обставини для скасування (посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення), на думку позивача, не може бути підставою для скасування рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні рішення, для скасування рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2259/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/2259/22.

21.06.2023 матеріали справи №910/2259/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених порядку і розмірі. Надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Апелянтом до суду подано копію платіжної квитанції від 03.08.2023 про сплату судового збору в сумі 3 721,50 грн., яка передана головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі № 910/2259/22; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про розгляд справи за її апеляційною скаргою в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

24.09.2012 відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, підписано заяву про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом складають кредитний договір та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Відповідно до п.3.18.1.16. Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви, про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з п. 3.18.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

У пункті 3.18.1.3 Умов встановлено, що кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до п.3.18.1.8. Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - далі «Угода»),

Згідно з п. 3.18.1.6. Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт- банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до розділу Умов п.3.18.4., яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуления дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1. Умов).

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулення, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулення, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнулення (п. 3.18.4.1.2 Умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3. Умов).

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.18.4.9 Умов).

Пунктом 3.18.4.4. Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.3.18.1.6, п.3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.3.18.1.8 Умов).

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого цим розділом Умов, змінити умови кредитування - зажадати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

Пунктом 3.18.6.1. Умов передбачено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

За змістом пункту 3.18.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.3.18.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

26.01.2017 відповідачем припинена господарська діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не виконав належним чином вимогу ч.5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України, а саме фактично не повідомив апелянта належним чином про наявність ухвали від 11.05.2022 про відкриття провадження по справі №910/2259/22, колегія суддів зазначає таке.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №910/2259/22 направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 45, кв.49.

Проте, конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду першої інстанції підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу із приміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

При цьому, колегія суддів враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно до пп.2.11 п.2 розділу І наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», з 24.02.2022 по 30.04.2022 вся територія міста Києва відносилась до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приймає доводи апелянта про ведення бойових дій на території міста Києва у вказаний проміжок часу. При цьому, доказів перебування апелянта в евакуації апеляційному суду не представлено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про надходження до суду та розгляд позовної заяви.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 30000,00 грн.

Наявність заборгованості також підтверджується банківською випискою з 24.09.2012 по 04.01.2022, згідно якої 27.08.2013 Рябушкіній Б.В. винесено на прострочення кредиту згідно кредитного договору б/н від 24.09.2012 суму у розмірі 30000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 95100,69 грн., пені в розмірі 1180,14 грн. та комісії у розмірі 14959,36 грн., колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

До позовної заяви позивач додав витяг з «Умов та правил надання банківських послуг».

Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець, в даному випадку позивач.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки б/н від 24.09.2012, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження дати публікації та набрання чинності (введення у дію) вказаних вище Умов та правил, а також розміщення саме цих Умов та правил на зазначеному сайті у загальному доступі та копії локального акта позивача про їх затвердження та введення в дію.

Наданий позивачем витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки б/н від 24.09.2012, яка безпосередньо підписана позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття останнім запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спору у справі №342/180/17-ц Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновки саме щодо оцінки загальних правил та тарифів надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як підстав виникнення зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на вище наведене та обставини справи, враховуючи судову практику Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 95100,69 грн., пені в розмірі 1180,14 грн. та комісії у розмірі 14959,36 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на вказані обставини та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевий господарський суд не надав належну оцінку всім поданим сторонам доказам в обґрунтування поданого позову, не в повній мірі встановив обставини справи, та дійшов помилкових висновків про задоволення позову в повному обсязі.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з вищевикладених підстав, а рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 підлягає частковому скасуванню з вищевикладених підстав, з викладенням резолютивної частини рішення в редакції постанови Північного апеляційного господарського суду.

Судові витрати за розгляд позовної заяви у зв`язку з її частковим задоволенням піддягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, судові витрати за розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у зв`язку з її частковим задоволенням підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст.281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2023 у справі №910/2259/22 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; ідентифікаційний код 14360570) 30000 (тридцять тисяч) грн. заборгованості за тілом кредиту, 526 (п`ятсот двадцять шість) грн. 97 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити."

3. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; ідентифікаційний код 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2931 (дві тисячі дев`ятсот тридцять одна) грн. 04 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи №910/2259/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко