РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023Справа № 910/11330/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Ільмухіна Т.Ф.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу від 30.06.2021 №8320-НГТ-18, з огляду на що просить суд зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію позивача в Реєстрі споживачів постачальника з 01.01.2022 по 06.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

31.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 05.09.2023.

23.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 05.09.2023 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 05.09.2023 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 03.10.2023.

03.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовче засідання 03.10.2023 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 03.10.2023 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.11.2023.

У судове засідання 21.11.2023 прибув представник відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог. Представники позивача у судове засідання не прибули.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 21.11.2023, за відсутності представників позивача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 21.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник, відповідач) та Комунальним підприємством "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" (споживач, позивач), відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, постанови НКРЕКП №3013 від 24.12.2019 «Про встановлення тарифів для ТОВ «Оператор ГТС України» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки» та інших нормативно-правових актів України, що регулюють відносини у сфері постачання природного газу укладено Договір постачання природного газу №8320- НГТ-18 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язаний прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за природний газ (окрім розрахункових періодів: жовтень 2021р., жовтень 2022р., жовтень 2023р., листопад 2021р., листопад 2022р., листопад 2023р., квітень 2022р., квітень 2023р., квітень 2024р., травень 2022р., травень 2023р., травень 2024р.) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 50% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1. цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природного газу здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов п.п.3.5.4 п.3.5 цього договору.

Згідно з п.п.5.1.1 п.5.1 Договору оплата за природний газ за розрахунковий період - жовтень 2021р., жовтень 2022р., жовтень 2023р. здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1. цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природного газу здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов п.п.3.5.4 п.3.5 цього договору.

Відповідно до пункту 8.1. Договору якщо споживач порушив умови п.5.1 цього договору, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з реєстру без погодження із споживачем. При цьому, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в Повідомленні. Копія цього Повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 14 цього договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п. 1.5 цього договору. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомлені. Споживач не має права вимагати від постачальника відшкодування збитків за не включення його до Реєстру внаслідок невиконання споживачем умов цього договору. Постачальник не припиняє постачання споживачу у випадках: укладання угоди про реструктуризацію заборгованості споживача та надання споживачем банківської гарантії, передбаченої п. 5.7 Договору, про забезпечення виконання споживачем зобов`язань за такою угодою; надання споживачем іншого виду забезпечення, погодженого з постачальником; прийняття рішення учасника постачальника щодо продовження постачання природного газу споживачу; у разі прийняття рішення спеціально створеним органом постачальника (або його учасника) щодо продовження постачання природного газу споживачу.

Пунктом 13.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 30 червня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, Комунальне підприємство "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" зазначає, що в результаті незаконного виключення відповідачем позивача з Реєстру без погодження зі споживачем в період з 01.01.2022 по 06.01.2022 постачальником ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальником «останньої надії» нараховано КП «Теплоенергетик» КМР» 50 738 987,20 грн вартості поставленого природного газу.

Позивач стверджує, що припинення постачання газу шляхом виключення споживача з Реєстру без погодження зі споживачем здійснено незаконно, тобто не у спосіб, визначений положеннями та вимогами договору № 8320-НГТ-18, Правил № 2496 та Порядку № 1687.

При цьому, позивач зазначає, що підприємством вживались всі залежні від нього заходи щодо своєчасно сплати вартості фактично отриманого від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» природного газу у жовтні 2021 року у встановлений договором строк, а невиконання договірних зобов`язань зумовлено бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким лише 30.12.2021 було прийнято постанови про зупинення проведення виконавчий дій та зняття арешту з коштів позивача.

З огляду на викладене, позивач просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальні компанія «Нафтогаз Трейдинг» здійснити реєстрацію Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» в Реєстрі споживачів постачальника з 01.01.2022 по 06.01.2022, про що видати наказ.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що Товариство, керуючись умовами Договору та Правилами постачання природного газу, направило споживачу (засобами поштового зв`язку та електронною поштою) повідомлення від 16.12.2021 №125/05-3194 про припинення постачання природного газу шляхом виключення з 01.01.2022 з Реєстру споживачів постачальника. Водночас, вартість спожитого, зокрема, у жовтні 2021 природного була сплачена на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вже після виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника (платіжне доручення від 04.01.2022 №3). Крім того, ініціювання позивачем даного позову зводиться лише до того, що останній намагається встановити факт неправомірного виключення відповідачем позивача з Реєстру споживачів постачальника з метою захисту від пред`явленого до КП «Теплоенергетик» позову у рамках іншої судової справи № 912/1104/23. Відтак, позивачем обрано спосіб захисту, який не є ефективним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Згідно з послідовною та сталою правовою позицією Верховного Суду відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством та/або його неефективність для захисту порушеного права/інтересу позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 зі справи № 910/10011/19, від 02.02.2021 зі справи № 925/642/19.

Як встановлено судом, 30.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Комунальним підприємством "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" укладено Договір постачання природного газу №8320- НГТ-18, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язаний прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу.

За змістом п.5.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Як зазначає відповідач та не спростовує позивач, станом на 16.12.2021 КП «Теплоенергетик» мало заборгованість з оплати вартості фактично спожитого у жовтні 2021 року природного газу, яка становила 18 678 098,83 грн.

Судом встановлено, що відповідачем засобами поштового зв`язку та на електронну пошту позивача було надіслано повідомлення № 125/05-3194 від 16.12.2021, у якому ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", керуючись п. 8.1 Договору, зазначило про припинення постачання газу шляхом виключення з 01.01.2022 Комунального підприємства "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" з реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг".

Згідно з п. 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу. За умови дотримання споживачем умов договору постачання природного газу постачальник, крім постачальника «останньої надії», зобов`язаний забезпечити своєчасну реєстрацію споживача в Реєстрі споживачів постачальника (на інформаційній платформі Оператора ГТС) у відповідному розрахунковому періоді.

Пункт 21 розділу ІІ Правил постачання природного газу визначає, що споживач має право, у т.ч. на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до пункту 8.1. Договору якщо споживач порушив умови п.5.1 цього договору, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з реєстру без погодження із споживачем. При цьому, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в Повідомленні. Копія цього Повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 14 цього договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п. 1.5 цього договору. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомлені. Споживач не має права вимагати від постачальника відшкодування збитків за не включення його до Реєстру внаслідок невиконання споживачем умов цього договору. Постачальник не припиняє постачання споживачу у випадках: укладання угоди про реструктуризацію заборгованості споживача та надання споживачем банківської гарантії, передбаченої п. 5.7 Договору, про забезпечення виконання споживачем зобов`язань за такою угодою; надання споживачем іншого виду забезпечення, погодженого з постачальником; прийняття рішення учасника постачальника щодо продовження постачання природного газу споживачу; у разі прийняття рішення спеціально створеним органом постачальника (або його учасника) щодо продовження постачання природного газу споживачу.

Суд зазначає, що обсяг поставленого у жовтні 2021 року природного газу, його вартість та факт порушення позивачем договірних зобов`язань останнім не оспорюється.

У свою чергу, відповідач скористався правом, передбаченим п. 8.1 Договору та в порядку, визначеному Договором повідомив позивача про виключення його з реєстру (докази на підтвердження належного повідомлення позивача додано відповідачем до відзиву).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відтак, суд приходить до висновку, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в частині виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника діяло правомірно та в межах вимог чинного законодавства та відповідно до умов Договору.

Вартість спожитого, зокрема, у жовтні 2021 природного була сплачена на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вже після виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника (платіжне доручення від 04.01.2022 №3).

Щодо аргументів позивача про те, що невиконання договірних зобов`язань зумовлено бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, то суд погоджується з доводами відповідача про те, що контроль за здійсненням органами виконавчої служби виконавчих дій та проведення банківськими установами банківських операцій знаходиться поза компетенцією постачальника. У разі незгоди з діями таких органів та установ, позивач не позбавлений права їх оскаржити в судовому порядку.

Крім того, відповідно до п. 8.2 Договору відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 5.1 цього договору, покладаються на споживача.

Також, суд звертає увагу, що предметом позову у справі № 910/11330/23 є зобов`язання Товариства здійснити реєстрацію позивача в Реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора ГТС у період з 01.01.2022 по 06.01.2022, щодо чого суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 гл. 5 розділу ІV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу ГТС розрахунковий період - газова доба (D) та/або газовий місяць (М), що складається з газових діб (D), в якій (якому) буде здійснюватися (здійснено) надання послуг транспортування природного газу та відповідно до якої (якого) будуть здійснюватися певні процедури, передбачені цим Кодексом, зокрема балансування обсягів природного газу, поданих та відібраних замовниками послуг транспортування природного газу в точках входу/виходу газотранспортної системи.

За приписами абз. 1 п. 2 гл. 5 розділу ІV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Абзацом 3 п.5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений споживач у відповідному періоді постачання.

Пунктом 2 гл. 5 розділу IV Кодексу ГТС унормовано, що інформаційна платформа повинна відображати по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяти постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати.

Отже, положення Кодексу ГТС передбачають включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в Інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді, яким є період у майбутньому, та не передбачають порядку здійснення коригувань та внесення даних після завершення звітного періоду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №910/3232/22).

З викладеного вбачається, що навіть у випадку задоволення заявлених позивачем вимог про реєстрацію останнього на інформаційній платформі Оператора ГТС з 1 січня 2022 року, таке рішення суду неможливо буде виконати, оскільки, здійснення ретроспективної реєстрації в інформаційній платформі Оператора ГТС на минулий період Кодексом ГТС не передбачено, тобто обраний спосіб захисту не призведе до реального поновлення прав або законних інтересів позивача.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, позов Комунального підприємства "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити дії, - задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача з огляду на відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.12.2023

Суддя Ю.В. Картавцева