РІШЕННЯ

м. Київ

30.11.2023Справа № 910/10589/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу №910/10598/23за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС`до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 58 343,41 грн, без виклику представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» (далі - Компанія, позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Товариство, відповідач) 58 343,41 грн, з яких: 39 192,69 грн страхового відшкодування; 1 639,65 грн 3 % річних; 11 626,80 грн інфляційних втрат і 5 884,27 грн пені.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- ОСОБА_1 05.10.2021 близько 19:25 год. у м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 144/1, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу руху зустрічному транспортному засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , зіткнувся з металевою огорожею, та після цього зіткнувся з автомобілем «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_3 ; своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 10.1 - 10.4 Правил дорожнього руху;

- постановою Київського районного суду м. Полтави від 19.09.2022 зі справи №642/6953/21 провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності;

- автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , було застрахований Компанією за договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.02.2021 №FA-00131292 (далі - Договір);

- розмір матеріального збитку визначений ремонтною калькуляцією від 18.10.2021 №28320_42 та з урахуванням коефіцієнту зносу (0,7) становить 39 192,69 грн;

- позивач здійснив виплату страхового відшкодування на вказану вище суму;

- цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ 21013» як страхувальника на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) була застрахована Товариством (поліс №ЕР/205287445, за яким ліміт по майну становить 130 000 грн, а франшиза - 0,00 грн);

- 03.11.2021 позивач надіслав на електронну пошту відповідача заяву на виплату страхового відшкодування вих. №04978/9221, відповідач отримав дану заяву, проте відповіді не надіслав, суму страхового відшкодування не сплатив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/10589/23; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.07.2023 відповідач подав суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

27.07.2023 та 03.08.2023 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

08.08.2023 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (із подальшими змінами, внесеними Указами Президента України, які затверджені відповідними Законами України), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві у Господарському суді міста Києва встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.02.2021 Компанією (страховик) і ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір, предметом якого є страхування транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 .

05.10.2021 близько 19:25 год. у м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 144/1 сталася ДТП, а саме: ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу руху зустрічному транспортному засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , зіткнувся з металевою огорожею, та після цього зіткнувся з автомобілем «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_3 ; своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 10.1 - 10.4 Правил дорожнього руху.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 19.09.2022 зі справи №642/6953/21 провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

До Компанії звернувся страхувальник 06.10.2021 із заявою про настання події.

Розмір матеріального збитку визначений ремонтною калькуляцією від 18.10.2021 №28320_42 та з урахуванням коефіцієнту зносу (0,7) склав 39 192,69 грн.

Позивачем було складено страховий акт від 19.10.2021 №29185/42/921 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування склала 39 192,69 грн.

Позивач на виконання умов Договору здійснив виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.10.2021 №220818.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ 21013» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством відповідно до полісу №ЕР/205287445, за яким ліміт по майну становить 130 000 грн, а франшиза - 0,00 грн.

Слід зазначити, що 26.12.2018 позивачем і відповідачем укладено договір про електронний документообіг заяв на виплату страхового відшкодування (суброгаційних вимог) [далі - Договір про електронний документообіг], відповідно до умов якого Компанія та Товариство погодили можливість взаємного пред`явлення заяв на виплату страхового відшкодування у електронному вигляді.

Позивач вказує, що 03.11.2021 надіслав на електронну пошту відповідача заяву на виплату страхового відшкодування вих. №04978/9221, а Товариство отримало дану заяву, проте відповіді не надіслало, суму страхового відшкодування не сплатило.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, зокрема, про те, що: - позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачу заяви від 03.11.2021 вих. №04978/9221; - 07.10.2021 потерпілий, а саме ОСОБА_3 , звернувся до Товариства із заявою від 07.10.2021 та 02.11.2021 про виплату страхового відшкодування та страхової виплати; - виплата страхового відшкодування була проведена страховиком 08.11.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.11.2021 №57021.

У свою чергу, позивач заперечував проти вказаних доводів відповідача, зазначаючи, що на момент проведення Товариством виплати у розмірі 28 125,92 грн потерпілому, вже існували обставини, які є підставою для відмови відповідачем у виплаті суми страхового відшкодування (а саме, виплата відшкодування позивачем 20.10.2021 та звернення із заявою на виплату до відповідача 03.11.2021), а тому виплата страхового відшкодування Товариством здійснена на власний ризик.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін`юсту від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до пункту 35.1 статі 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Матеріалами справи підтверджено, що особою винною у ДТП є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом №ЕР/205287445, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду майна складає 130 000 грн, а франшиза - 0 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що мала бути сплачена відповідачем на користь позивача складає 39 192,69 грн.

Слід зазначити, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 03.11.2021 вих.№04978/9221 шляхом надсилання на електронну пошту .

Вказана електронна пошта була узгоджена сторонами у Договорі про електронний документообіг.

Так, за умовами укладеного Компанією і Товариством Договору про електронний документообіг, а саме пункту 1.1 заяви і додані до них документи надсилаються відповідачу на електронну пошту .

Жодного підтвердження щодо повідомлення відповідачем позивача про зміну електронної пошти Товариства для надіслання відповідних заяв матеріали справи не містять.

Отже, Товариство було належним чином повідомлено Компанією про вимоги останньої щодо страхового відшкодування за спірною ДТП.

Що ж до доводів відповідача про неподання належних доказів направлення вказаної вище заяви, то слід зазначити таке.

Позивач подав суду копію листа Товариства від 13.01.2022 вих. №09-02-20/1-04/272, в якому відповідач підтвердив те, що Товариство отримало заяву від 03.11.2021 №04978/9221 від Компанії.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 03.11.2021 №04978/9221.

Стосовно наявності/відсутності підстав для стягнення страхового відшкодування з відповідача у розмірі 39 192,69 грн, то слід зазначити таке.

Учасниками ДТП, яке відбулося 05.10.2021, було три транспортні засоби, а саме:

- «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем;

- «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , який застрахований позивачем за Договором, за пошкодження якого Компанією було сплачено 39 192,65 грн;

- «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач виплатив страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , та у заяві від 03.11.2021 №04978/9221, яка була надіслана відповідачу, посилався саме на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 .

Втім, з поданих відповідачем документів (повідомлення про ДТП від 07.10.2021 №18, яке подане ОСОБА_3 . Товариству; страховий акт від 03.11.2021 №ОЦВ-Х21-20-63254/1; протокол (акт) огляду транспортного засобу; дослідження від 23.10.2021 №АХ2610Т-2; зведена таблиця даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку від 23.10.2021 дослідження №АХ2610Т-2;ремонтна калькуляція; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; платіжна інструкція від 08.11.2021 №57021) вбачається, що ним було проведено виплату у розмірі 28 125,92 грн ОСОБА_3 , у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_3 .

Таким чином, відповідачем не подано належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів того, що ним було сплачено страхове відшкодування саме щодо транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , який і був застрахований Компанією.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування у розмірі 39 192,65 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем було заявлено до стягнення 5 884,27 грн пені, 1 639,65 грн 3 % річних і 11 626,80 грн інфляційних втрат (період нарахування з 04.02.2022 по 27.06.2023).

Частиною першою статті 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом).

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на дату отримання відповідачем вимоги (03.11.2021), суд дійшов висновку, відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування до 03.02.2022 (90 днів з дня отримання заяви).

Отже, визначений позивачем період є правильним.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат слід задовольнити.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Тас» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 58 343,41 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, м. Київ, 02081; ідентифікаційний код 00034186) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (просп. Берестейський (Перемоги), буд. 65, м. Київ, 03117; ідентифікаційний код 30115243): 39 192 (тридцять дев`ять тисяч сто дев`яносто дві) грн 69 коп. страхового відшкодування; 1 639 (одну тисячу шістсот тридцять дев`ять) грн 65 коп. 3 % річних; 11 626 (одинадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн 80 коп. інфляційних втрат; 5 884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн 27 коп. пені і 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.11.2023.

Суддя Ігор Курдельчук