УХВАЛА

м. Київ

04.12.2023Справа № 910/18126/23

Суддя Сівакова В.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

про визнання права власності та зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" () про визнання права власності та зняття арешту.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу № 3243/2019/1334663 від 27.02.2019 позивач придбав у фізичної особи ОСОБА_2 автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер НОМЕР_1 . Відповідно до розхідної накладної № РН-00000016 від 01.09.2017 та рахунку на оплату № 24 від 02.03.2017 даний автомобіль був проданий Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" фізичній особі ОСОБА_2 . Відповідно до акту прийому-передачі № 000000015 від 14.11.2012 автомобіль перейшов з власності фірми боржника ТОВ "ЕСУ" у власність ТОВ "ЕСУ" . Відповідно до витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.06.2023 на автомобіль був накладений арешт. Крім цього автомобіль знаходиться у розшуку. Відповідно до повідомлення приватного виконавця Жаботинського І.В. в його провадженні перебуває виконавче провадження від 06.12.2018 за № НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/32157/15 з ТОВ "ЕСУ". Постанови про арешт майна боржника та про розшук майна боржника були винесені приватним виконавцем на підставі інформації, наданої у довідці МВС України від 12.06.2020 № 22923149, що боржник ТОВ "ЕСУ" є власником майна зокрема автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер НОМЕР_1 . Крім того, у Дніпровському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 про стягнення з ТОВ "ЕСУ". Згідно електронної відповіді на запит МВС від 19.03.2020 за боржником зареєстровано ряд транспортних засобів, в тому числі спірний автомобіль, який оголошено в розшук згідно постанови від 23.04.2021. Позивач вважає себе добросовісним набувачем майна, який не може в повній мірі ним користуватись та розпоряджатись тому звернувся до суду з вимогами про:

- визнання права власності автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору за позивачем;

- зобов`язання Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві зняти арешт з автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, що накладений постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві виконавче провадження № НОМЕР_2 та припинити розшук автомобіля, який було оголошено в розшук постановою Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Києві та зняти арешт з автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, що накладений приватним виконавцем Жаботинським І.В. виконавче провадження № НОМЕР_3 від 06.12.2018 та припинити розшук автомобіля, який був оголошений в розшук постановами Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві та приватним виконавцем Жаботинським І.В.

Суд розглянувши матеріали справи відзначає наступне

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями господарського процесу, а саме приписами п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи і саме цей суд є судом, встановленим законом, до юрисдикції якого віднесено розгляд спору, ініційованого позивачем.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 428/2376/20 (провадження № 61-2785св21).

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 відкрито провадження у справі № 910/5663/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" .

Відповідно до ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи № 910/18126/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про визнання права власності та зняття арешту підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/5663/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ".

Керуючись ст.ст. 30, 31, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

Матеріали справи № 910/18126/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про визнання права власності та зняття арешту передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/5663/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ".

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В. Сівакова