ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
29 листопада 2023 року Справа № 926/3427/23
Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Ніколаєва М.І.,
секретар судового засідання Голіней Я.І.,
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» від 13.11.2023 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат
представники сторін:
позивача: не з`явився
відповідача: Фуркал С.О.
ц справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛК Машинері
до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради
про стягнення боргу в сумі 506336,69 грн.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2023 позод задоволено частково та стягнуто з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь позивача 387110,22 грн інфляційних втрат, 65999,59 грн 3% річних, 46173,05 грн пені та 7489,24 грн судового збору.

Питання розподілу витрат на правничу допомогу адвоката у рішенні від 06.11.2023 суд не вирішував у зв`язку із зробленою в судовому засіданні заявою адвоката позивача Іванова С.В. про подання заяви щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в порядку частини 8 статті 129 ГПК України.

13.11.2023 від представника позивача надійшла заява щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 26800,00 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2023 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат призначено на 29.11.2023.

28.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу без його участі.

29.11.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення суми судових витрат, яке мотивоване тим, що такі види робіт, як «вивчення документів та консультація клієнта з предмету позову» на суму 6700,00 грн не входять в обсяг замовлених позивачем послуг згідно укладеного договору. Обсяг робіт і час, витрачений на підготовку позовної заяви та участь в судових засіданнях, є неспіврозмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи є незначною).

У судовому засіданні 29.11.2023 представник відповідача підтримав подане клопотання про зменшення суми витрат професійну правничу допомогу.

Рзглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, у тому числі у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За змістом частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень вказаних частин статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе саме на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четверті статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) пов`язаність цих витрат з розглядом справи; 2) обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Зважаючи на наведені положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись наведеними частинами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні наведеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підставі договору про надання правової допомоги № 01/08/23 від 01.08.2023, укладеного з ТОВ «ЛК Машинері» (Клієнт), інтереси відповідача в суді представляв адвокат Іванов Сергій Вікторович.

Пунктом 1 вищевказаного договору передбачено, що адвокат зобов`язується:

подавати позовні заяви та клопотання (підписувати їх), приймати участь в судових засіданнях знайомитись з матеріалами справ, робити з них витяги, знімати копії, отримувати рішення судів, одержувати будь-які документи в тому числі у відділах державної виконавчої служби, матеріали, довідки, акти перевірок, брати участь у дослідженні доказів, засвідчувати вірність копій документів, заявляти та підписувати клопотання, заяви, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, брати участь у прийнятті рішення, подавати і підписувати позовні заяви, апеляційні і касаційні скарги, відзиви на них, визнавати позов повністю або частково, відмовлятися від позову, укладати мирові угоди, подавати виконавчі лист, накази суду або інші виконавчі документи до виконання, одержувати присуджене майно або гроші, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими позивачу та відповідачу, боржнику та стягувачу, кредитору, згідно з чинним законодавством України, в тому числі підписувати вищевказані документи та вчиняти інші дії спрямовані на захист прав та інтересів клієнта. Крім того Адвокат має право представляти клієнта у всіх без винятку підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності та підпорядкування в тому числі в органах прокуратури, органах національної поліції, органах досудового слідства та в судових інстанціях всіх рівнів в рамках кримінальних, цивільних, адміністративних та господарських справах в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до пункту 2 договору послуги адвоката надаються клієнту за винагороду, визначену у відповідності до актів виконаних робіт.

Пунктом 7 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2024.

Додатковою угодою №1 до договору №01/08/23 про надання правової допомоги від 01.08.2023 сторони виклали п.2 договору в наступній редакції: «Розрахунок вартості: за послуги з надання правничої (правової) допомоги, які надаються адвокатом, становлять 50 (п`ятдесят) відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати на дату надання, послуг за 1 (одну) годину роботи адвоката. Послуги адвоката надаються клієнту за винагороду, що оформляється актами виконаних робіт. При прийнятті адвокатом участі в судовому засіданні, оплата здійснюється за повну і (одну) годину, незалежно від тривалості судового засідання до однієї години, якщо судове засідання триває більше однієї години, то оплачується відповідний фактичний час, який перевищує першу годину судового засідання».

Згідно акту виконаних робіт до договору №01/08/23 від 01.08.2023 адвокатом Івановим Сергієм Вікторовичем надано позивачу наступні послуги:

1) вивчення документів та консультації клієнта з предмету позову витрачено 2 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 6700 грн.

2) підготовка позовної заяви витрачено 2 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 6700 грн.

3) участь в судовому засіданні 26.09.2023 витрачено 1 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 3350 грн.

4) участь в судовому засіданні 11.10.2023 витрачено 1 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 3350 грн.

5) участь в судовому засіданні 02.11.2023 витрачено 1 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 3350 грн.

6) участь в судовому засіданні 06.11.2023 витрачено 1 год. (вартість 1 год. - 3350 грн) загальна вартість послуги 3350 грн.

Згідно даного акту вартість наданих адвокатом послуг становить 26800 грн.

Доказів здійснення відповідачем оплати адвокату Іванову С.В. за надану правничу допомогу до заяви не додано.

Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Матеріалами справи підтверджується часткове надання адвокатом передбачених в акті виконаних робіт до договору №01/08/23 від 01.08.2023 послуг з правничої допомоги позивачу. Зокрема, адвокат підготував позовну заяву та брав участь у судових засіданнях.

Разом з тим, надання та оплата таких послуг як «вивчення документів та консультація клієнта з предмету позову» договором про надання правової допомоги № 01/08/23 від 01.08.2023 не передбачено, відтак в частині стягнення 6700,00 грн. витрат на оплату даних послуг слід відмовити.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2022 по справі №911/2737/17 висловлено правову позицію, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши зміст та обсяг наданих адвокатом позивача послуг, подані відповідачем заперечення, предмет справи (стягнення пені, 3% річних та інфляційних за невиконання рішення суду) та її складність (справа слухалась в спрощеному позовному провадженні, відбулось 4 судових засідання загальною тривалістю 37 хвилин), з урахуванням клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат, суд вважає, що розмір заявлених витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 26800 грн є завищеним та неспіврозмірним.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн, оскільки такий розмір, на переконання суду, відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, код 44327100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» (58029, м. Чернівці, проспект Незалежності 106, оф. 217-Б, код 39172006) 1500,38 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 04.12.2023.

Суддя М.І. Ніколаєв