УХВАЛА

04 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/14932/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Немирович Віри Іванівни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023

(головуючий - Кравчук Г.А., судді Козир Т.П., Тищенко О.В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023

(суддя - Нечай О.В.)

у справі № 910/14932/22

за позовом Фізичної особи - підприємця Зінькевич Галини Миколаївни

до Фізичної особи - підприємця Немирович Віри Іванівни

про стягнення 306 644,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Фізична особа - підприємець Зінькевич Галина Миколаївна (далі - ФОП Зінькевич Г.М.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Немирович Віри Іванівни (далі - ФОП Немирович В.І.) про стягнення 306 644,66 грн, з яких: 202 049,41 грн заборгованість з орендної плати, 7 097,45 грн заборгованість з відшкодування спожитої електроенергії, 55,76 грн заборгованість з відшкодування спожитих послуг з водопостачання, 6 396,93 грн заборгованість з відшкодування послуг щодо прибирання території, 6 396,93 грн заборгованість з відшкодування послуг щодо вивозу сміття, 10 309,53 грн заборгованість зі сплати земельного податку, а також 46 461,20 грн штраф та 27 877,45 грн пеня у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору суборенди № 04/04/16 від 04.04.2016 у частині внесення орендної плати за період з березня 2020 року по грудень 2022 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі №910/14932/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023, позов задоволено частково, стягнуто з ФОП Немирович В.І. на користь ФОП Зінькевич Г.М. заборгованість з орендної плати в розмірі 202 049,41 грн, штраф в розмірі 40 409,88 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 636,89 грн, в іншій частині позову відмовлено.

27.11.2023 ФОП Немирович В.І. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі №910/14932/22 разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ФОП Немирович В.І., Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору в справі №910/14932/22 є стягнення 306 644,66 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2022 рік - 1 240 500,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які передбачені пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує тим, що він є пенсіонером, який отримує мінімальну пенсію за віком, фактичну діяльність як підприємця припинив. Постановлене судом стягнення у розмірі 246 095,00 грн (без врахування витрат на правову допомогу), яке відповідач вважає незаконним, в понад 2,6 разів перевищує дохід відповідача за 2022-2023 роки. Зазначає, що виконання такого стягнення матиме для подальшого існування відповідача вкрай негативні наслідки. З огляду на зазначене вказує, що справа має виняткове значення для скаржника.

Розглянувши наведені підстави, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки посилання скаржника на те, що справа №910/14932/22 має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Суд зазначає, що незгода із рішенням судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №910/14932/22 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу ФОП Немирович В.І. подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Немирович В.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі №910/14932/22 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, клопотання про звільнення від сплати судового збору не розглядається.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Немирович Віри Іванівни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі №910/14932/22.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

Н.М. Губенко