ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" грудня 2023 р. Справа № 924/1351/20 (924/1227/23)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши заяву Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів від 27.11.2023 про забезпечення позову у справі

за позовом Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів, м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна, м. Київ

Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів, м. Хмельницький

про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна приміщення ресторану „Жовтневий, що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44

в межах справи № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів

встановив:

29.11.2023 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів до Товариства з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна, Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна приміщення ресторану „Жовтневий, що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44 в межах справи № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів та заява КП „Агрофірма „Проскурів від 27.11.2022 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито провадження у справі №924/1351/20 (924/1227/23) в межах справи № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів, постановлено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та об`єднано в одне провадження справи №924/1351/20 (924/1227/23) та №924/1351/20 (924/699/20) провадження для спільного розгляду у справі №924/1351/20 (924/699/20).

У заяві про забезпечення позову КП „Агрофірма „Проскурів просить накласти арешт на приміщення ресторану „Жовтневий (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44 та встановити заборону Товариству з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна () відчужувати у будь який цивільно-правовий або інший спосіб, передавати у оренду або у інше тимчасове строкове або безстрокове користування приміщення ресторану „Жовтневий (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44 іншим особам.

Зазначає, що в межах справи про банкрутство №924/1351/20 боржника - КП „Агрофірма „Проскурів розглядається справа №924/699/20 з позовними вимогами до ПАТ „Проскурів та ТОВ „Технопарк Проскурів:

- розірвати договір купівлі-продажу від 03.05.1999 та повернути КП „Агрофірма „Проскурів від ПАТ „Проскурів приміщення ресторану „Жовтневий, площею 951,1 м. кв. (у тому числі самочинно збудованого 228,3 м. кв.) шляхом державної реєстрації за КП „Агрофірма „Проскурів права власності на цей об`єкт нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ „Проскурів;

- визнати недійсним рішення про передачу майна, речових прав на майно як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо), серія та номер: б/н, виданий 09.02.2022, видавник: ПАТ „Проскурів, (протокол);

- визнати недійсним Акт приймання-передачі №39, виданого 11.02.2022, видавники: ПАТ „Проскурів, ТОВ „Технопарк Проскурів;

- скасувати рішення державного реєстратора №68250078 від 30.06.2023, виданого державним реєстратором Маківської сільської ради Тимощуком І.П. про державну реєстрацію права власності за ТОВ „Технопарк Проскурів на об`єкт нерухомого майна: приміщення ресторану, загальною площею (кв.м): 951,1, розташованого за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Вказує, що 02.11.2023 під час перевірки відомостей щодо об`єкта нерухомого майна (РНОНМ 01) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу №9306 від 25.10.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. спірне приміщення було відчужене ТОВ „Технопарк Проскурів на користь ТОВ „Хонорус Україна.

Таким чином, наголошує, що нерухоме майно, обов`язок повернути яке виник у ТОВ „Технопарк Проскурів після отримання ним відомостей щодо подання заяви про залучення його як співвідповідача у справі №924/1351/20 (924/699/20), без волі належного власника - КП „Агрофірма „Проскурів опинилося уже у власності ТОВ „Хонорус Україна. Стверджує, що ПАТ „Проскурів та ТОВ „Технопарк Проскурів (відповідачі у справі №924/1351/20 (924/699/20)), які поєднані бенефіціарними власниками, так і керівниками виконавчих органів батька і сина Будзінських (Віктора і Віталія), вчиняють уже повторну (другу) дію по унеможливленні виконання майбутнього рішення суду та намагаються за будь-яких обставин не повернути об`єкт спірного нерухомого майна законному його власнику.

Також заявник повідомляє, що із фактичного володіння об`єкт спірного майна ніколи не вибував і на даний час передано в безкоштовну суборенду з 03.03.2022 Державному навчальному закладу „Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг для організації та проведення безкоштовного харчування для внутрішньо переміщених осіб внаслідок військової агресії російської федерації.

КП „Агрофірма „Проскурів просить взяти до уваги на наступне:

- факт повторного відчуження спірного об`єкту нерухомого майна під час розгляду преюдиційної справи № 924/699/20, предметом позовних вимог якої є одне і те ж нерухоме майно, що і у цій справі;

- факт наявності недобросовісності дій одних і тих же бенефіціарних власників та керівників юридичних осіб, за рішеннями яких уже двічі відчужувалося спірне майно під час існування судового спору і відсутність даних про власників корпоративних прав засновника нового відповідача ТОВ „Хонорус Україна, якими гіпотетично можуть бути ті ж представники родини Будзінських;

- відсутність будь-яких обмежень і перешкод у подальшій реалізації спірного об`єкту нерухомого майна;

- відсутність обставин, які вказують навіть на припущення про можливість настання шкоди для нового відповідача внаслідок вжиття будь яких видів забезпечення позову.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує таке.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у cправі №908/964/21 (908/2696/21).

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19, від 10.09.2020 у справі №922/3502/19, від 12.08.2021р. у справі №908/309/21).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, №904/1417/19 від 26.09.2019, від 20.07.2021 у справі №910/21).

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 20.08.2018р. у справі № 917/1390/17.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Предметом заявлених позовних вимог у межах справи №924/1351/20 (924/1227/23) є вимога КП „Агрофірма „Проскурів про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна приміщення ресторану „Жовтневий, що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження спірного нерухомого майна, КП „Агрофірма „Проскурів зазначає про факти неодноразового відчуження спірного майна (від ПАТ „Проскурів до ТОВ „Технопарк Проскурів та в подальшому до ТОВ „Хонорус Україна).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав (довідка №352910640 від 02.11.2023) за ТОВ „Хонорус Україна 25.10.2022 на підставі договору купівлі продажу №9306 від 25.10.2023 було зареєстровано право власності на приміщення ресторану, загальною площею 951,1 кв.м., що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44 (спірне приміщення) яке, позивач просить витребувати.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2020 у справі №922/2277/19 зроблено наступний висновок).

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. 136 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Судом враховується, що однією з позовних вимог у справі №924/1351/20 (924/699/20) за позовом КП „Агрофірма „Проскурів до ПАТ „Проскурів та ТОВ „Технопарк Проскурів (до якої об`єднано дану справу) є розірвання договору купівлі-продажу від 03.05.1999 та повернення КП „Агрофірма „Проскурів від ПАТ „Проскурів приміщення ресторану „Жовтневий, площею 951,1 м. кв. (у тому числі самочинно збудованого 228,3 м. кв.) шляхом державної реєстрації за КП „Агрофірма „Проскурів права власності на цей об`єкт нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ „Проскурів.

Під час розгляду справи №924/1351/20 (924/699/20) спірне приміщення ресторану ПАТ „Проскурів було відчужене на користь ТОВ „Технопарк Проскурів, що стало підставою для залучення співвідповідача ТОВ „Технопарк Проскурів (за клопотанням позивача).

25.10.2023 право власності на спірне приміщення було зареєстроване за ТОВ „Хонорус Україна (на підставі договору купівлі-продажу №9306 від 25.10.20223), що стало підставою для звернення КП „Агрофірма „Проскурів з даним позовом до ТОВ „Хонорус Україна та ТОВ „Технопарк Проскурів про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ „Хонорус Україна приміщення ресторану „Жовтневий, що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

З огляду на вище викладене, зокрема, факт повторного відчуження спірного об`єкту нерухомого майна під час розгляду справи №924/1351/20 (924/699/20), предметом позовних вимог якої є одне і те ж нерухоме майно, що і в даній справі (924/1351/20 (924/1227/23), відсутність будь-яких обмежень і перешкод у подальшій реалізації спірного об`єкту нерухомого майна, враховуючи доводи та обставини, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, суд вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. В даному випадку ефективним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позовних вимог є накладання арешту на спірне нерухоме майно, яке позивач просить витребувати у ТОВ „Хонорус Україна.

До того ж, накладення арешту на спірне нерухоме майно не завдасть шкоди та збитків новому власнику - ТОВ „Хонорус Україна, не позбавить його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 у cправі №908/964/21 (908/2696/21).

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду 07.04.2023 у справі №910/15043/21 (910/10070/22), від 17.05.2023 у справі №906/92/23.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для вжиття іншого заходу забезпечення позову, який просить позивач - встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна відчужувати у будь який цивільно-правовий або інший спосіб, передавати у оренду або у інше тимчасове строкове або безстрокове користування приміщення ресторану „Жовтневий (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44 іншим особам, з огляду на необґрунтованість даного заходу забезпечення позову та ймовірність обмеження господарської діяльності ТОВ „Хонорус Україна, який на даний час являється власником спірного майна внаслідок застосування такого заходу забезпечення позову.

При цьому, накладення арешту на нерухоме майно передбачає заборону на право розпоряджатися майном, тобто, тимчасово обмежить право ТОВ „Хонорус Україна реалізувати спірне майно третім особам.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на вище зазначене, заява Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів від 27.11.2023 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково в частині накладення арешту на спірне майно. В решті заяви необхідно відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів від 27.11.2023 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову у справі №924/1351/20 (924/1227/23), шляхом накладення арешту на приміщення ресторану „Жовтневий (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), що розташоване у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 44.

В решті заяви Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів про забезпечення позову відмовити.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження.

Стягувачем за даною ухвалою є Колективне підприємство „Агрофірма „Проскурів (, вул. Кам`янецька, 257, м. Хмельницький, 29008).

Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю „Хонорус Україна, (, вул. Круглоуніверситетська, 7, офіс 36, м. Київ, 01024)

Ухвала набрала законної сили: 01.12.2023 року.

Дата видачі ухвали: 01.12.2023 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 01.12.2026 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Суддя О.Є. Танасюк

Примірник ухвали направити:1 - до справи,

2 - Колективне підприємство „Агрофірма „Проскурів - (29008, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257); @mail.gov.ua

3 - арбітражний керуючий Рудий А.М. наділ. до ел.кабінету

4 - ТОВ „Хонорус Україна (вул. Круглоуніверситетська, 7, офіс 36, м. Київ, 01024)

5 - ТОВ „Технопарк Проскурів наділ. до ел.кабінету

6 - Державному реєстратору відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ел. пошта: