ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Справа № 924/865/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Бернацька О.В.

відповідача: Комуніцька Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 03.10.2023, повне рішення складено 03.10.2023, у справі № 924/865/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, м. Хмельницький

про стягнення 82 001,66 грн основного боргу, 12 258,07 грн пені, 25 064,11 грн інфляційних втрат, 3 458,40 грн 3 % річних,

В серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Господарського суду Хмельницької області про стягнення з Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, 82 001,66 грн основного боргу, 12 258,07 грн пені, 25 064,11 грн інфляційних втрат, 3 458,40 грн 3% річних на підставі типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 01.11.2021 по 08.01.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 101 412,04 грн, проте відповідачем не здійснено оплату вартості спожитого газу у сумі 82 001,66 грн.

Зазначає, що відповідача включено до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесено спожитий відповідачем газ до портфеля постачальника "останньої надії", що підтверджується листом Оператора ГТС № ТОВВИХ-22-10366 від 27.09.2022, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма № 10) та відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого газу виконав не в повному обсязі, заборгованість станом на дату звернення до суду становить 82 001,66 грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 у справі № 924/865/23 позов ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, про стягнення 82 001,66 грн основного боргу, 12 258,07 грн пені, 25 064,11 грн інфляційних втрат, 3 458,40 грн 3% річних задоволено частково.

Стягнуто з Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 82 001,66 грн основного боргу, 12 258,07 грн пені, 25 064,09 грн інфляційних втрат, 3 458,40 грн 3% річних, 2 683,99 грн витрат на оплату судового збору.

У задоволенні 0,02 грн інфляційних втрат відмовлено.

Відповідач Територіальне управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 у справі № 924/865/23 скасувати та ухвалити нове рішення /т. 2 а.с. 1-5/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає наступне:

- укладення договору протягом бюджетного періоду, згідно з яким необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або в майбутньому, визнаються бюджетним зобов`язанням;

- необхідною передумовою для взяття будь-якого бюджетного зобов`язання є наявність відповідного бюджетного призначення та відповідного бюджетного асигнування, встановленого кошторисом;

- відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, зважаючи на необхідність виконання бюджетних зобов`язань узятих на облік органами Казначейства України;

- укладення договору про закупівлю, у тому числі для потреб наступного бюджетного періоду, за яким розпорядник бюджетних коштів взяв зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань, установлених у кошторисі, є неправомірним та вважається порушенням бюджетного законодавства;

- акт приймання-передачі природного газу та рахунок на оплату (природний газ) за грудень 2021 року надіслані постачальником лише 10.01.2022, у зв`язку з чим реєстрація фінансових зобов`язань ТУ ДБР у м.Хмельницькому не здійснювалась та оплата за фактично спожитий природний газ не проводилася;

- ТУ ДБР у м. Хмельницькому взято бюджетне зобов`язання щодо сплати коштів за спожитий природний газ у період з січня 2022 року по грудень 2022 року за договором, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", у зв`язку з чим стягнення коштів у розмірі 5 485,56 грн за газ спожитий у період з 06.01.2022 по 09.01.2022 є неможливим.

За наведених обставин ТУ ДБР у м. Хмельницькому не погоджується з рішенням суду першої інстанції у справі № 924/865/23, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, яке базується на однобічному трактуванні судом обставин справи та вибірковому застосуванні норм чинного законодавства, що відповідно до статті 277 ГПК України є підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції.

Листом № 924/865/23/6870/23 від 24.10.2023 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

27.10.2023 до суду надійшли матеріали справи № 924/865/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 у справі № 924/865/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.11.2023 о 09:30 год. /т. 2 а.с. 25/.

13.11.2023 (вх. № 8978/23) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 у справі № 924/865/23 залишити без змін.

Ухвалою суду від 06.11.2023 задоволено клопотання (вх.№ 4939/23) ТОВ "ГК "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /т. 2 а.с. 45/.

Ухвалою суду від 20.11.2023 задоволено заяву (вх.№ 5165/23) представника Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /т. 2 а.с. 61/.

В судовому засіданні 22.11.2023 представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати.

Представник позивача надав заперечення щодо апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (споживач), підписано типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", згідно з п. 1.1 якого цей типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" (постачальник).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору визначено, що він є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

У п. 1.4 договору наведено значення термінів, що використовуються у договорі, зокрема, постачальник "останньої надії" - визначений кабінетом Міністрів України постачальник, який не має прав відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів) (п. 2.2 договору).

Відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (Кодекс газорозподільних систем) (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1 договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 розділу IV договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ / Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4 договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У п. 4.5 договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно із пп 1 п. 5.1 та пп 1 п. 5.2 договору споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством (п. 8.1 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за договором.

Пункт 11.3 договору передбачає, що протягом строку дії договору споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС). Якщо споживач бажає в інших випадках відмовитися від договору, він має право розірвати його без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику шляхом надання йому одностороннього повідомлення щонайменше за три дні до дати розірвання.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками /т. 1 а.с. 46-49/.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 101 412,04 грн, а саме:

1) з 01.11.2021 по 30.11.2021 у обсязі 1 155,38 м3, на суму 19 410,38 грн, що відображено в акті приймання-передачі природного газу № 17884 від 30.11.2021, рахунку на оплату (природний газ) № 30713, коригуючому акті № 23682 до акта приймання-передачі природного газу № 17884 від 30.11.2021 /т. 1 а.с. 55, 56, 59/;

2) з 01.12.2021 по 29.12.2021 у обсязі 1 417,76 м3, на суму 76 516,10 грн, що відображено в акті приймання-передачі природного газу № 30675, рахунку на оплату (природний газ) № 1305 /т. 1 а.с. 64, 65-66/;

3) з 06.01.2022 по 09.01.2022 у обсязі 121,74 м3, на суму 5 485,56 грн, що відображено в акті приймання-передачі природного газу № 1634, рахунку на оплату (природний газ) № 6011 /т. 1 а.с. 70, 72/.

Вказані акти та рахунки надіслані на адресу відповідача, що підтверджується списками згрупованих відправлень "Рекомендований лист" № 09.12.2021, № 10.01.2022, № 14.01.2022 /т. 1 а.с. 50-53, 60-63, 67-69/ та фіскальними чеками від 10.12.2021, від 12.01.2022, від 14.01.2022.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача по договору постачання газу ПОН від 29.10.2021 Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, 21.12.2021 сплачено позивачу 19 410,38 грн вартості спожитого газу.

Відповідно до вимоги про сплату заборгованості позивач просив відповідача сплатити заборгованість за природний газ в сумі 82 001,66 грн до 27.06.2022 /т. 1 а.с. 74-75/

Згідно з довідкою позивача (від 29.09.2022) ціна природного газу, що постачався позивачем як постачальником "останньої надії" для споживачів, що є бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, у період з 01.10.2021 по 30.11.2021 становила 16,8 грн за 1 м3 з ПДВ /т. 1 а.с. 76-89/.

Також позивачем надано копію роздруківки зі свого сайту про архів цін ПОН для непобутових споживачів, у тому числі за вищезазначений період /т. 1 а.с. 90-105/.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача (від 08.09.2022) Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" надало скріншоти з інформаційної платформи щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XS000169BQM006 в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" ТОВ ГК "Нафтогаз України" та щодо остаточної алокації відборів споживача за період з 29.10.2021 по 08.01.2022. У відповідній інформації вказано про реєстрацію споживача з ЕІС-кодом 56XS000169BQM006 в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" та про остаточну алокацію відборів споживача в розмірі 2,69488 тис.м3 /т. 1 а.с. 30-45/.

Позивачем виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, у строк та порядок передбачений типовим договором, з 01.11.2021 по 08.01.2022 поставлено відповідачу 2, 69488 м3 природного газу.

Відповідачем не здійснено оплату вартості спожитого газу в сумі 82 001,66 грн.

Зазначені вище обставини слугували підставою для звернення ТОВ ГК "Нафтогаз України" із цим позовом до суду про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Господарський суд Хмельницької області, розглянувши позовну заяву ТОВ "ГК "Нафтогаз України", 03.10.2023 ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення 82 001,66 грн основного боргу, 12 258,07 грн пені, 25 064,09 грн інфляційних втрат, 3 458,40 грн 3% річних, у позові про стягнення 0,02 грн інфляційних втрат - відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ЯЗміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Судом встановлено, що між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, виникли правовідносини на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Правове регулювання взаємовідносин всіх суб`єктів ринку природного газу України, у тому числі споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється згідно з Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу, що також відображено і у п. 1.4 договору.

За змістом ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Зокрема, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" із споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" (ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу").

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно із абз. 3 п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник "останньої надії" зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії" (п. 2 розділу VI Правил).

Пунктом 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника останньої надії, не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником останньої надії та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником "останньої надії" здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу.

Оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором.

Для здійснення діяльності постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі забезпечується функціонування окремого Реєстру споживачів постачальника "останньої надії".

У п. 7 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС зазначено, що інформаційна платформа забезпечує можливість здійснення в автоматичному режимі перевірки за ЕІС-кодом споживача (точки комерційного обліку споживача) наявності/відсутності діючого постачальника природного газу у такого споживача та кінцеву дату постачання природного газу цим постачальником (у випадку наявності постачальника).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС інформаційна платформа - це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктами 1, 2, 3, 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС врегульовано, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Інформаційна платформа має бути доступною для інших користувачів виключно для перегляду публічної інформації без права вчинення інших дій.

Обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015р. № 809 і від 9 грудня 2020р. № 1236" доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020р. № 1236 пунктами 41-7 і 41-8, згідно з якими з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничну ціну на природний газ за договорами постачання, зокрема між споживачами, що є бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником "останньої надії" - на рівні 16,8 гривні за 1 м3 (з урахуванням податку на додану вартість).

З метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року: акціонерному товариству "Магістральні газопроводи України", товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторам газорозподільних систем постановлено, з-поміж іншого, забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником; забезпечити внесення операторами газорозподільних систем до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи інформації щодо всіх захищених споживачів, приєднаних до газорозподільної системи, із зазначенням відповідної категорії, до якої належить такий споживач, у тому числі бюджетні установи (в значенні Бюджетного кодексу України), заклади охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та заклади охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо).

Згідно з листом від 27.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи", відповідачем, як споживачем з ЕІС-кодом 56XS000169BQM006, спожито природний газ із внесенням спожитого обсягу в алокацію відборів постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" в кількості: 0,00 м3 з 29.10.2021 по 31.10.2021; 1 155,38 м3 з 01.11.2021 по 30.11.2021; 1 320,66 м3 з 02.12.2021 по 30.12.2021; 121,74 м3 з 01.01.2022 по 08.01.2022.

На спожиту відповідачем кількість природного газу в розмірі 1 155,38 м3 за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 позивачем складено акт № 17884 від 30.11.2021, рахунок на оплату № 30713, коригуючий акт № 23682, на спожиту відповідачем кількість природного газу в розмірі 1 417,76 м3 за період з 01.12.2021 по 29.12.2021 позивачем складено акт № 30675, рахунок на оплату № 1305, а на спожиту відповідачем кількість природного газу в розмірі 121,74 м3 за період з 06.01.2022 по 09.01.2022 позивачем складено акт № 1634, рахунок на оплату № 6011.

Статтями 526 ЦК України, 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.3, 4.4 типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату природного газу № 30713 в розмірі 1 155,38 м3 на суму 19 410,38 грн, № 1305 в розмірі 1 417,76 м3 на суму 76 516,10 грн, № 6011 в розмірі 121,74 м3 на суму 5 485,56 грн, а всього на суму 101 412,04 грн.

Оплата вартості природного газу в сумі 19 410,38 грн здійснена відповідачем 21.12.2021, що підтверджується поясненнями позивача та поданим розрахунком.

Тобто розмір заборгованості відповідача за спожитий природний газ становить 82 001,66 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи, що матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, за типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" 82 001,66 грн заборгованості за спожитий відповідачем природній газ за спірний період, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення основного боргу.

Щодо вимог про стягнення 12 258,07 грн пені (за період з 01.02.2022 по 31.08.2022), 25 064,11 грн інфляційних втрат (за період лютий 2022 червень 2023), 3 458,40 грн 3 % річних (за період з 01.02.2022 по 30.06.2023) згідно з поданими розрахунками.

Згідно з ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.5 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки заявлених до стягнення розміру пені, 3% річних, колегія суддів дійшла висновку, що нараховані позивачем пеня в розмірі 12 258,07 грн та 3 458,40 грн - 3% річних є вірними та підлягають стягненню з відповідача.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 25 064,11 грн інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правомірною до стягнення сумою інфляційних втрат є 25 064,09 грн (1. за зобов`язаннями грудня 2021 року: на суму боргу 76 516,10 грн за період лютий 2022 року червень 2023= 23 492,78 грн; 2. за зобов`язаннями січня 2022 року: на суму боргу 5 485,56 грн за період березень 2022 року червень 2023 року = 1 571,31 грн).

У задоволенні 0,02 грн інфляційних втрат слід відмовити.

Посилання скаржника на неможливість здійснення оплати спожитий у попередньому бюджетному періоді природний газ у зв`язку з відсутністю бюджетного призначення та відповідного бюджетного асигнування колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність бюджетних коштів, не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже відсутність бюджетного фінансування видатків на оплату спожитого природного газу за договором не звільняє відповідача від обов`язку виконати договірні зобов`язання та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли з договору, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Заперечення скаржника про відсутність заборгованості останнього у період з 01.01.2022 по 08.01.2022 спростовуються наявними в матеріалах справи відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000169BQM006 та листом Оператора ГТС від 27.09.2022 № ТОВВИХ-22-10366 з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з ЕІС-кодом 56XS000169BQM006, відповідно до яких відповідачем у спірний період (січень 2022 року) було спожито природний газ об`ємом 121,74 м3 на суму 5 485,56 грн.

Крім того відповідно до п. 4.2 договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ / Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Посилання скаржника на укладення ним 06.01.2022 нового договору з іншим постачальником колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сам факт укладення договору не звільняє споживача від обов`язку сплати заборгованості за спожитий газ за попереднім договором постачання природного газу.

При цьому відповідачем не надано суду договір постачання природного газу від 06.01.2022 для дослідження умов початку постачання газу відповідачу.

Щодо посилань скаржника на безпідставність нарахування штрафних санкцій з підстав непідтвердження факту надіслання вимоги позивачем, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для його скасування відсутні.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 у справі № 924/865/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 924/865/23 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "29" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.