ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року

м. Черкаси

Справа № 925/1381/23

за позовом Ватутінського комунального підприємства теплових мереж Ватутінської міської ради Черкаської області

до Ватутінської міської ради Черкаської області

про стягнення 65411,13 грн,

Представники учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 .

Секретар судового засідання Гармаш Д.Д.

Суддя Гладун А.І.

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії суду та учасників справи.

1.1. 10.10.2023 Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж Ватутінської міської ради Черкаської області звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Ватутінської міської ради Черкаської області.

1.2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення 65411,13 грн заборгованості за послуги з теплопостачання, надані і спожиті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області визнана відумерлою спадщиною і перейшла у власність Ватутінської міської ради Черкаської області.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач став власником майна на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2022 у справі №690/538/22 та неналежно виконав зобов`язання за послуги з теплопостачання, надані і спожиті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті утворилася заборгованість у розмірі 65411,13 грн за період з березня 2018 року по 01травня 2023 року.

1.4. 10.10.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №925/1381/23. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив на 20.11.2023 на 11 год. 00 хв.

1.5. Ухвалу суду від 10.10.2023 про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу - на електронну пошту, яку доставлено 10.10.2023 до електронної скриньки (а. с. 53); відповідачу - на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яку 10.10.2023 доставлено до електронного кабінету (а.с. 54).

1.6. 27.10.2023 відповідач подав до суду відзив на позов (а.с. 55-57), у якому просив: поновити строк на подання відзиву на позов; долучити відзив до матеріалів справи; позов задовольнити частково; застосувати відповідно до статей 257, 263 Цивільного кодексу України наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача; зобов`язати позивача здійснити перерахунок суми боргу з врахуванням спливу строку позовної давності; відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України визначити платником, встановленої судом заборгованості за послугу з теплопостачання, виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області як головного розпорядника бюджетних коштів; розподілити судовий збір у даному спорі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

1.7. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що відповідач готовий задовольнити вимоги позивача про погашення заборгованості за послугу з теплопостачання у квартирі АДРЕСА_2 лише у межах строку позовної давності. Проте, не погоджується з розміром заборгованості у сумі 65411,13 грн, оскільки ця сума відображає загальну заборгованість по вказаній квартирі з моменту її виникнення. Про існування заборгованості відповідачу стало відомо 19.09.2022.

1.8. Суд встановив, що відповідач подав до суду відзив у межах строку встановленого в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 10.10.2023 15 днів з дня вручення ухвали. Оскільки 10.10.2023 відповідач отримав ухвалу суду, а 24.10.2023 засобами поштового зв`язку надіслав до суду відзив на позов (а.с. 65), у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву.

1.9. 01.11.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с. 69-71), у якій звернув увагу суду на те, що відповідач заперечує проти позовних вимог та має на меті ухилитися від фактичного виконання вимог статті 1282 Цивільного кодексу України, яка передбачає обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідач ігнорує висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо розгляду справ у спорах, що виникають із спадкових правовідносин, який конкретизує норму статті 1282 ЦК України, а саме: "Виконання вимоги кредитора щодо погашення заборгованості, яку мав спадкодавець, здійснюється виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна та не повинне зумовити погіршення майнового стану спадкоємця". Вимога позивача у розмірі 65411,13 грн підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_2 , і не перевищує вартість трикімнатної квартири у двоповерховому будинку (другий поверх) з усіма зручностями в центрі міста. Отже, погашення заборгованості у розмірі 65411,13 грн, яку мав спадкодавець, не погіршить майновий стан спадкоємця, який набув у власність майно, вартість якого у декілька разів перевищує розмір заборгованості. Таким чином, вимоги кредитора, у тому числі розмір заборгованості, яку мав спадкодавець, обмежуються не позовною давністю, а вартістю майна, одержаного у спадщину, та майновим станом спадкоємця. При дотриманні цих умов, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю.

1.10. У судове засідання 20.11.2023 з`явився представник позивача ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 .

1.11. Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, заперечив проти застосування строку позовної давності до вимог позивача.

1.12. Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково у межах строку позовної давності, просив суд зобов`язати позивача здійснити розрахунок заборгованості відповідача у межах строку позовної давності.

1.13. 20.11.2023 суд завершив розгляд справи по суті та видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

1.14. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/1381/23.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову позивача до відповідача є майнова вимога про стягнення 65411,13 грн заборгованості за послуги з теплопостачання, надані і спожиті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області визнана відумерлою спадщиною і перейшла у власність Ватутінської міської ради Черкаської області.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг за теплопостачання, надані і спожиті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання; виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та надання відповідачу теплової енергії за період з березня 2018 року по 01 травня 2023 року; невиконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання за період з березня 2018 року по 01 травня 2023 року; розмір грошового зобов`язання відповідача; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1 Ватутінський міський суд Черкаської області прийняв рішення від 23.12.2022 у справі №690/538/22, яким задовольнив заяву Ватутінської міської ради. Визнав відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається з квартири загальною площею 58,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-32).

3.1.2 Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2023 №343388598 (а.с. 8) власник квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 59,2 кв.м, є Ватутінська міська рада Черкаської області. 19.04.2023 приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округа Черкаської області Побіянська Нелля Борисівна зареєстровала право власності за №50014978 на підставі рішення Ватутінської міської ради Черкаської області №35-8/VIII від 25.01.2023 та рішення Ватутінського міського суду черкаської області від 23.12.2022 №690/538/22 .

3.1.3 Виконавчий комітет Ватутінської міської ради прийняв рішення від 22.10.2020 №257 (а.с. 9), яким визначив Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії.

3.1.4 Позивач нарахував плату за надані послуги за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області №348 від 27.09.2017 (а.с. 19-20); №298 від 15.11.2018 (а.с. 21-22); №99 від 09.04.2019 (а.с. 23-24); №190 від 20.08.2020 (а.с. 25-26); №327 від 13.10.2021 (а.с. 27-28); №214 від 22.09.2022 (а.с. 29) з розрахунку на опалювальну площу квартири, зокрема - 58,5 кв. м та з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря на підставі довідок, виданих Черкаським обласним центром з гідрометеорології для міста Ватутіне Черкаської області.

3.1.5 За розрахунком позивача заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання по квартирі АДРЕСА_2 становить 65 411,13 грн за період з березня 2018 року до 01 травня 2023 року, тобто до моменту вселення в цю квартиру нових мешканців-споживачів послуги з теплопостачання на підставі ордера № 1040 серія А від 24.04.2023 (а.с. 16-17).

3.1.6 22.08.2023 позивач надіслав відповідачу лист №286 щодо погашення заборгованості по відумерлій спадщині (а.с. 33), у якому просив задовольнити вимогу кредитора щодо добровільного (у позасудовому порядку) погасити заборгованість за послугу з теплопостачання у розмірі 65411,13 грн станом на 01.05.2023.

3.1.7 21.09.2023 відповідач надіслав позивачу відповідь №2346/02-21 (а.с. 34), у якій зазначив, що не погоджується з розміром заборгованості у сумі 65411,13 грн, оскільки ця сума відображає загальну заборгованість по квартирі АДРЕСА_2 з моменту її виникнення. Відповідач готовий погасити заборгованість лише в межах позовної давності.

3.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. Між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання на підставі договору про надання послуг з теплопостачання.

4.5.2. Ватутінський міський суд Черкаської області ухвалив рішення від 23.12.2022 у справі №690/538/22, яким визнав відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається з квартири загальною площею 58,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 24.01.2023.

4.5.3. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 59,2 кв.м, на підставі рішення Ватутінської міської ради Черкаської області №35-8/VIII від 25.01.2023 та рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2022 №690/538/22 .

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність (пункт 1 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України).

5.3. Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

5.4. Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

5.5. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини з надання житлово-комунальних послуг.

5.6. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

5.7. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

5.8. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України Про теплопостачання).

5.9. Відповідно до статті 24 Закону України Про теплопостачання основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.

5.10. Згідно із статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.11. Відповідно до Закону України Про теплопостачання на споживачів теплової енергії покладено обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та вносити плату за постачання теплової енергії.

5.12. Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

5.13. Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

5.14. Фактичне споживання теплової енергії, в тому числі і у разі відсутності договору, а також не вчинення дій з відключення від послуг теплопостачання, здійснюється відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, не звільняє від оплати вартості спожитої теплової енергії, і вважається допущеним господарським правопорушенням у відносинах теплопостачання.

5.15. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі №910/12510/17; від 11.04.2018 у справі №904/2238/17; від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.

5.16. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції від 09.07.2023) та абз. 2 п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022) споживач не звільняється від оплати послуги з теплопостачання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні і послуга з постачання теплової енергії є обов`язковою до сплати незалежно від проживання.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою виникнення спору є набуття відповідачем права власності на нерухоме майно квартиру у багатоквартирному будинку у зв`язку з визнанням на підставі рішення суду спадщини відумерлою.

6.2. Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг з теплопостачання.

6.3. Звертаючись з позовом позивач прагне захистити своє майнове право та отримати плату за наданні відповідачу послуги з теплопостачання.

6.4. Згідно з частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

6.5. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина 1 статті 1217 Цивільного кодексу України).

6.6. Відповідно до частини 1 статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

6.7. Відповідно до частини 3 статті 1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

6.8. Набуття права власності на майно у порядку визнання спадщини відумерлою не є спадкуванням. До особи, яка набула право власності на майно, визнане судом відумерлим, не переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

6.9. Відповідно до частини 4 статті 1277 Цивільного кодексу України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

6.10. Відповідно до частини 1 статті 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов`язок, зокрема відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем

6.11. Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

6.12. Невиконані грошові зобов`язання спадкодавця зі сплати за надані послуги не є збитками. До особи, яка набула права власності на майно у порядку визнання спадщини відумерлою, не переходить обов`язки спадкодавця (боржника у зобов`язання) зі сплати за надані послуги.

6.13. До відповідача внаслідок набуття права власності на майно у зв`язку з визнанням спадщини відумерлою не перейшов обов`язок сплатити позивачу вартість послуг з теплопостачання, що були надані попередньому власнику майна, до моменту набуття відповідачем права власності на майно.

6.14. З урахуванням наведеного вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання до набуття відповідачем права власності на нерухоме майно суд визнає необґрунтованими.

6.15. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

6.16. На споживачів теплової енергії покладено обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та вносити плату за постачання теплової енергії.

6.17. Фактичне споживання теплової енергії, в тому числі і у разі відсутності договору, а також не вчинення дій з відключення від послуг теплопостачання, здійснюється відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, не звільняє від оплати вартості спожитої теплової енергії, і вважається допущеним господарським правопорушенням у відносинах теплопостачання.

6.18. Споживач не звільняється від оплати послуги з теплопостачання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні і послуга з постачання теплової енергії є обов`язковою до сплати незалежно від проживання.

6.19. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 59,2 кв.м, на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2022 №690/538/22. Рішення суду набрало законної сили 24.01.2023.

6.20. З моменту набрання рішенням суду законної сили у відповідача виник обов`язок сплачувати за послуги теплопостачання.

6.21. За період з січня 2023 року по квітень 2023 року включно (до моменту вселення в цю квартиру нових мешканців-споживачів) заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання становить 8134,50 грн (2877,00 грн за січень 2023 року; 2643,54 грн за лютий 2023 року; 2062,43 грн за березень 2023 року; 551,53 грн за квітень 2023 року).

6.22. Відповідач за спожиту теплову енергію не сплатив.

6.23. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.24. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.25. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.26. Невиконання відповідачам свого обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні зі сплати за послуги з постачання теплової енергії.

6.27. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданні послуги з теплопостачання у розмірі 65411,13 грн, суд визнає обґрунтованими частково, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково у розмірі 8134,50 грн.

6.28. В решті вимоги позивача суд визнає необґрунтованими та доходить висновку про відмову у позові.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. У позові позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн.

7.3. За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн на підставі платіжної інструкції від 05.10.2023 №10 (а. с. 7).

7.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.5. Частиною 1 статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

7.6. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7.7. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

7.8. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, враховуючи, що сума судового збору є мінімальним розміром сплати, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із місцевого бюджету Ватутінської міської ради Черкаської області (ідентифікаційний код 33088050, адреса місцезнаходження: 20251, Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, просп. Дружби, 8) на користь Ватутінського комунального підприємства теплових мереж Ватутінської міської ради Черкаської області (ідентифікаційний код 14199608, адреса місцезнаходження: 20251, Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Франка, 10) 8134,50 грн (вісім тисяч сто тридцять чотири гривні 50 копійок) боргу, 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 28.11.2023.

Суддя А.І. Гладун