РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2023Справа № 910/7349/23

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл"

до Фізичної особи-підприємця Журавльова Ернеста Олександровича

про стягнення 138 747,24 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (далі - позивач, Товариство, Орендодавець) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Журавльова Ернеста Олександровича (далі - відповідач, Підприємець, Орендар) про стягнення 138 747,24 грн,

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем фінансових зобов`язань за Договором оренди № М-283 від 19.02.2021.

Відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 постановлено звернутись до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи Ернеста Олександровича, за формою, наведеною в додатку 18 до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012 № 1077; зобов`язано Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи Ернеста Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

22.06.2023 через відділ діловодства суду від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення на запит суду про надання інформації про реєстрацію особи, якою підтверджено зазначене у позові місце реєстрації відповідача.

Окрім того, 14.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, що також свідчить про отримання відповідачем позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/7349/23 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Беручи до уваги наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 23.06.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл", як орендодавцем, який є управителем Торгового центру "МАГЕЛАН" (надалі - Торговий центр) на підставі договору управління від 05 червня 2018 року (надалі - договір управління), та Фізичною особою-підприємцем Журавльовим Ернестом Олександровичем (надалі - Орендар) укладено договір оренди №М-283 (надалі - договір оренди), відповідно до пункту 2.1. якого Орендодавець передає у строкове платне користування Орендарю Приміщення, а Орендар приймає Приміщення в строкове користування та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві обумовлені в цьому договорі орендні та інші платежі та виконувати інші умови цього Договору.

Відповідно до пункту 1.4 договору оренди коефіцієнт - величина, отримана в результаті ділення Офіційного курсу, чинного на дату виставлення Орендодавцем рахунку Орендарю (фактичної сплати Орендарем платежу, якщо рахунок не виставлявся) про сплату основної орендної плати та/або експлуатаційної орендної плати або виставлення (направлення) орендодавцем вимоги орендарю про сплату основної орендної плати та/або експлуатаційної орендної плати (далі - поточний офіційний курс), на погоджений офіційний курс, вказаний в додатку № 1 до цього договору оренди пункт 17). Такий коефіцієнт не може бути меншим 1 (одиниці), що означає, що він застосовується лише у випадку зростання поточного офіційного курсу, порівняно з офіційним курсом, чинним на дату підписання цього договору оренди.

У пункті 1.10. договору оренди визначено, що Торговий центр - це будівля торгово-розважального комплексу під назвою "Магелан" загальною площею 28539,50 кв.м, яка розташована на земельній ділянці та знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок 13-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00.

Відповідно до пункту 1.8. договору оренди приміщенням є частина Торгового центру, площа та поверх якого вказані в Додатку 1 до цього Договору оренди (пункт 4), яка може бути не обмежена або не повністю обмежена стінами (перегородками); розміщення Приміщення (план розміщення) в межах Торгового центру зазначено в Додатку №2 до цього Договору оренди. На дату укладення цього договору оренди відповідно до даних Орендодавця вартість Приміщення з урахуванням індексації дорівнює балансовій вартості приміщення та складає суму, вказану в Додатку №1 до цього Договору оренди (пункт 5). Площа Приміщення, яка вказана в Додатку №1 до цього Договору оренди, встановлена відповідно до Принципів замірів та використовується для розрахунку всіх платежів, які Орендар сплачує на користь Орендодавця відповідно до цього Договору оренди, та не підлягає зменшенню внаслідок виконання будь-яких робіт Орендаря в Приміщенні.

Згідно із пунктом 4.1. Договору оренди будь-яка передача Приміщення за цим договором між Сторонами (в орендне користування та з орендного користування) оформлюється Сторонами відповідним актом приймання-передачі Приміщення.

Відповідно до пункту 5.1. договору оренди з моменту передачі орендареві приміщення Орендар зобов`язаний сплачувати на користь Орендодавця Орендну плату та інші платежі, які передбачені цим договором оренди. Сторони здійснюють індексацію (збільшення) Орендної плати, як це вказано в додатку №1 до цього договору оренди.

Якщо інше не вказано в додатку №1 до цього договору оренди, Орендна плата, яку орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати орендодавцеві, складається з таких частин: а) основна орендна плата; b) експлуатаційна орендна плата (направлена на часткове покриття експлуатаційних витрат орендодавця), як то передбачено пунктом 5.2. договору оренди.

Пунктом 5.3 та 5.4 договору оренди обумовлено, що основна орендна плата та експлуатаційна орендна плата за місяць із розрахунку за 1,00 кв.м. Приміщення вказана в додатку № 1 (пункт 7 та пункт 8 відповідно) до цього договору оренди.

Згідно з пунктом 7 Додатку №1 до договору оренди (у редакції договору про внесення змін №1 від 01.03.2021) ставка Орендної плати за 1 кв.м становить 1 222,72 грн без урахування ПДВ, але не менше гривневого еквіваленту 43,91 доларів США згідно з офіційним курсом на дату виставлення рахунку або дату сплати (якщо платіж здійснюється без виставлення рахунку), крім того ПДВ 20%, - 244,54 грн, загальна сума - 1 467,26 грн.

У пункті 5.5. договору оренди зазначено, що для розрахунку Орендної плати ставка орендної плати в гривнях, що зазначена в Додатку 1 до цього Договору оренди множаться на площу приміщення та множаться на показники Коефіцієнту, до Орендної плати після здійснення вищевказаного розрахунку додатково додається ПДВ в розмірі, встановленому чинним законодавством України (згідно нижченаведеної формули):

ОП (Орендна плата) = (Орендна плата + Експлуатаційна плата) * площа Приміщення * показник Коефіцієнту) + ПДВ (в розмірі, встановленому чинним законодавством України)

*- знак множення

Строк сплати Орендної плати передбачено в пункті 9 Додатку № 1 до договору оренди: до 15 числа відповідного місяця, який передує оплачуваному.

Відповідно до пункту 6.1 договору оренди щомісяця, починаючи з початку строку оренди, передбачені в Додатку № 1 (пункт 9) до цього договору оренди, якщо інше не передбачено цим договором оренди, Орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю Орендну плату в розмірах, що розраховуються за цим договором оренди.

Згідно із пунктом 6.2. договору оренди орендна плата за перший місяць строку оренди сплачується протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в орендне користування, а за наступні місяці оренди - відповідно до додатку № 1 (пункт 9) до цього договору оренди.

Цей Договір оренди набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін, та скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін (за наявності печатки), та діє до закінчення строку оренди, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань, взятих на себе сторонами за цим Договором оренди. Умови дострокового припинення цього Договору оренди передбачені в р.14 цього договору оренди (пункт 3.1. договору оренди).

Згідно з Актом приймання-передачі Приміщення в орендне користування від 01.03.2021 Приміщення передане Орендодавцем та прийнято Орендарем в строкове платне користування.

У додатковій угоді № 16 до договору оренди сторони дійшли згоди продовжити строк оренди до 31.03.2023 включно.

Позивач стверджував, що з метою зменшення фінансового навантаження, яке є наслідком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, сторонами була підписана додаткова угода № 15, якою було передбачено відсутність орендної плати за період з 24.02.202 по 31.03.2022 включно та зменшення основної орендної плати на період воєнного стану запровадженого в Україні.

Водночас, станом на 25.04.2023 за Підприємцем рахується заборгованість в загальному розмірі 138 747,24 грн, з яких заборгованість з основної орендної плати: 8 089,53 грн травень 2022 року, 12 112,06 грн червень 2022 року, 16 780,00 грн липень-жовтень 2022 року, 15 140,00 грн листопад 2022 року, 15 140,00 грн грудень 2022 року, 15 140,00 грн січень 2023 року,15 140,00 грн лютий 2023 року, 15 140,00 грн березень 2023 року та заборгованість з експлуатаційної орендної плати: 3 861,65 грн березень 2022 року, 5 551,00 грн грудень 2022 року, 5 551,00 грн січень 2023 року, 5 551,00 грн лютий 2023 року та 5 551,00 грн березень 2023 року.

З метою досудового врегулювання спору Товариство зверталось до відповідача з вимогами про сплату суми боргу, зокрема, 20.03.2023 (№ 38/1 від 15.03.2023) та 10.04.2023 (б/н б/д), проте заборгованість не була погашена, що зумовило звернення із цим позовом до суду.

Відповідач у своєму відзиві не заперечує проти стягнення орендної плати з нього за період, коли, за його твердженням, він мав можливість здійснювати підприємницьку діяльність - травень 2022 року - березень 2023 року включно. Водночас Підприємець заперечував проти нарахування пені та штрафів, а також вважає хибним розрахунок заборгованості представлений суду позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із приписами частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Беручи до уваги положення укладеного між сторонами договору, оскільки послуги оренди приміщення за договором оренди вважаються наданими належним чином, тому суд дійшов висновку про те, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів за спірним договором за період з травня 2022 року по березень 2023 року включно є таким, що настав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів - це розумова, пізнавальна діяльність суду, яка полягає у дослідженні якісних і кількісних ознак зібраних доказів у конкретній справі. Закон не регулює порядок роздумів судді. Проте норми права встановлюють зовнішні умови, гарантії, які забезпечують істинність логічних висновків суддів.

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №914/596/22 наголошено на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 138 747,24 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і Підприємець на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Товариством, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу. Водночас судом встановлено, що у прохальній частині позову Товариство просило суд стягнути з відповідача 137 747,24 грн. Оскільки в силу приписів частини 2 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в розмірі 137 747,24 грн.

Суд вважає за необхідне зауважити, що доводи Підприємця, покладені в основу заперечень проти позову не знайшли свого підтвердження, зокрема, щодо періоду нарахування орендної плати, оскільки Товариством у межах цього позову заявлено до стягнення заборгованість за період травень 2022 року - березень 2023 року включно. До того ж у межах цього позову Товариством до стягнення заявлено виключно заборгованість з орендної плати та експлуатаційної плати, як то передбачено умовами укладеного договору, відповідальність до відповідача у вигляді стягнення штрафних санкцій чи компенсаційних платежів позивачем не застосовувалась. Щодо доводів про неврахування часткових оплат, здійснених Підприємцем, суд зазначає, що вони є такими, що спростовуються, наявною в матеріалах справи копією акту звіряння, в якому відображені вказані відповідачем суми.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази, вимоги та заперечення учасників справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" про стягнення 137 747,24 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Журавльова Ернеста Олександровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (01601, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 22, ідентифікаційний код 41902587) 137 747,24 грн (сто тридцять сім тисяч сімсот сорок сім гривень 24 копійки) заборгованості та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ