РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2023Справа № 910/21684/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без повідомлення (виклику) представників учасників справи матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний код 40538421)

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СТАТУСГРАД" (02132, місто Київ, вулиця Завальна, будинок 10Г; ідентифікаційний код 34183322)

про стягнення 200 824,66 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СТАТУСГРАД" 200 824,66 грн, з яких 179 609,88 грн складає заборгованість за спожиту відповідачем теплову енергію у гарячій воді, 6 324,17 грн - інфляційна складова боргу, 5 023,60 грн - пеня, 886,52 грн - три проценти річних та 8 980,49 грн - 5% штрафу нараховані за зазначене прострочення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків за договором № 1310661 від 06.11.2020.

Ухвалою від 10.01.2021 відкрито провадження в справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Ухвала про відкриття провадження у справі була вручена особисто представнику позивача у приміщенні суду 17.01.2022. Уповноважений представник відповідача отримав ухвалу про відкриття провадження 24.05.2022 засобами поштового зв`язку, що підтверджено наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 841.

07.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач повідомив суду про укладення між позивачем та відповідачем 24.09.2021 угоди № Р-1310661/2021/09 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію по договору постачання теплової енергії у гарячій воді від 06.11.2020 № 1310661 та про погашення станом на момент відкриття провадження у справі заборгованості за спірним договором у повному обсязі. Також відповідач заперечує проти стягнення нарахованих позивачем штрафу, пені, інфляційних нарахувань та 3 процентів річних, посилаючись на частину 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби(COVID-19» від 17.03.2020 № 530-ІХ щодо заборони на період дії карантину нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

У поданій до суду 11.02.2022 відповіді на відзив позивач підтвердив погашення суми заборгованості відповідачем та у прохальній частині просив стягнути з відповідача 6 324,17 грн інфляційної складової боргу, 5 023,60 грн пені, 886,52 грн трьох процентів річних та 8 980,49 грн 5% штрафу нараховані за зазначене прострочення.

Оцінюючи прохальну частину відповіді на відзив, суд вважає, що остання за своєю правовою природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог, а тому, з огляду на приписи статті 46 Господарського процесуального кодексу України, приймається господарським судом.

Таким чином, позовні вимоги розглядуються в межах ціни позову 21 214,78 грн, а саме: 6 324,17 грн інфляційної складової боргу, 5 023,60 грн пені, 886,52 грн трьох процентів річних та 8 980,49 грн 5% штрафу нараховані за зазначене прострочення.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2022, не подав до суду заперечення на відповідь на відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

06.11.2020 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - Постачальник, Підприємство) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "СТАТУСГРАД" (далі - Споживач, ОСББ) укладено договір № 1310661 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір), відповідно до якого Підприємство зобов`язалось виробити та поставити теплову енергію ОСББ для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати та оплатити її вартість відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Позивач зобов`язався безперебійно постачати Відповідачу теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із відповідачем (додатки 3, 4, 6 до договору), а саме до будинків № 10-Б, 10-В, 10-Г по вул.. Завальна в м. Києві для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року.

Згідно п. 2.3.1 договору, відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Пунктом 10 додатку 2 до договору передбачено, що відповідач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо.

24.09.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Угоду № Р-1310661/2021/09 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 06.11.2020 № 1310661 відповідно до пункту 1 якої, відповідач визнав та підтвердив заборгованість перед позивачем за спірним договором станом на 01.09.2021 загальною сумою 732 609,88 грн з урахуванням ПДВ.

Пунктом 2 Угоди відповідач зобов`язався сплатити зазначену у пункті 1 цієї Угоди суму заборгованості протягом вересня 2021 року - жовтня 2021 року щомісячними сплатами згідно з додатком 1 до Угоди до 25 числа кожного місяця згідно з вищевказаним договором.

Згідно пункту 8 Угоди у разі порушення відповідачем умов (невиконання та/або неналежне її виконання) Угоди остання втрачає чинність з наступного дня, що встановлений щомісячним строком оплати: умови щодо реструктуризації сплати боргу втрачають чинність, а Підприємство набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу з урахуванням пені, 3% річних та інфляційної складової боргу за час прострочення, які відповідач зобов`язується оплатити.

Відповідач, порушуючи умови Угоди несвоєчасно здійснював оплату заборгованості, що стало підставою звернення позивача до Господарського суду міста Києва з заявою про стягнення з відповідача ( з урахуванням прийнятого судом зменшення позовних вимог) 21 214,78 грн, а саме: 6 324,17 грн інфляційної складової боргу, 5 023,60 грн пені, 886,52 грн трьох процентів річних та 8 980,49 грн 5% штрафу нараховані за зазначене прострочення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 6 статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частини 7 статті 276 ГК України).

Водночас, правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частина 4 статті 612 ЦК України).

За приписами частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (частина 4 статті 613 ЦК України).

Згідно з умовами Угоди про реструктуризацію заборгованості сторонами було визначено строки та порядок оплати визнаної відповідачем заборгованості.

Як вказувалося вище, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачем своєчасно оплати за спожиту теплову енергію внесено не було, строки виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем порушено.

Приписами статті 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно наданої позивачем довідки про розрахунки після підписання Угоди про реструктуризацію протягом вересня-жовтня 2021 року відповідачем було сплачено 433 000,00 грн заборгованості. Відтак, станом на момент підготовки позовної заяви заборгованість відповідача складала 299 609,88 грн.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України ) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Суд зауважує, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відтак, здійснивши перерахунок 3% річних за період з 26.09.2021 по 31.10.2021 (кінцева дата визначена у розрахунках, доданих до позовної заяви) на суму 299 609,88 грн, судом встановлено, що 3% річних складають 886,52 грн.

Сума інфляційних втрат на суму заборгованості в сумі 299 609,88 грн визначена судом у сумі 2 696,49 грн, враховуючи, що у розрахунках до позовної заяви позивачем здійснювалося нарахування інфляційних втрат на спірну суму заборгованості за період з 26.09.2021 по 31.10.2021. Проте, правомірним є застосування індексу інфляції тільки за жовтень 2021 року.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 5 023,60 грн, суд відзначає наступне.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України ).

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8 980,49 грн штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості, нарахованого на підставі пункту 8 Угоди про реструктуризацію заборгованості.

Як вказувалось судом, відповідач, заперечуючи проти стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені послався на Розділ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) " від 17.03.2020 № 530-ІХ та на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, позивач є виконавцем, а відповідач - колективним споживачем, тобто на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Отже, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем пені та 5% штрафу за період 26.09.2021 по 31.10.2021 за порушення строків оплати теплової енергії є необґрунтованим та суперечить Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

З огляду на наведені вище висновки суду, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СТАТУСГРАД" в частині стягнення пені в розмірі 5 023,60 грн та 8 980,49 грн 5% штрафу підлягають залишенню без задоволення.

Водночас, 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а є спеціальними заходами відповідальності, а отже, приписи Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" на вказані нарахування не розповсюджуються.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним заходом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 8 Угоди про реструктуризацію заборгованості здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Водночас, суд звертає увагу позивача на приписи пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог. Тобто позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням в частині повернення суми судового збору в сумі 2 694,15 грн, враховуючи зменшення розміру позовних вимог на суму заборгованості в розмірі 179 609,88 грн, сплаченої відповідачем.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості в розмірі 200 824,66 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СТАТУСГРАД" (02132, місто Київ, вулиця Завальна, будинок 10Г; ідентифікаційний код 34183322) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний ) 2 696,49 грн (дві тисячі шістсот дев`яносто шість гривень 49 копійок) інфляційної складової боргу, 886,52 грн (вісімсот вісімдесят шість гривень 52 копійки) трьох процентів річних та 53,75 грн (п`ятдесят три гривні 75 копійок) судового збору.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.11.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ