номер провадження справи 24/251/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 Справа № 908/3021/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Зеленцової К.Ю.

розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 922/3021/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства ОРІЛЬ ЛІДЕР (юридична адреса: 51831, м. Єлизаветківка, Дніпропетровська область, вул. Б. Хмельницького, 1, , поштова адреса: 03143, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 158)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІХІВСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ (70501, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, вул.Привокзальна, буд. 4, )

про стягнення 210800,00 грн.

за участі представників сторін:

від позивача: Сєркова С.Г. (в режимі відео конференції) адвокат, свідоцтво серія ЧК №001065 від 15.01.2023

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

28.09.2023 Приватне акціонерне товариство ОРІЛЬ ЛІДЕР звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІХІВСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 210800,00грн, що складається з суми основного боргу в розмірі 160800,00грн та суми штрафу в розмірі 50000,00грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 28.09.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3021/23 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором поставки № БА-25-05 від 25.05.2023, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 160800,00 грн, що було перераховано відповідачу як попередня оплата. У зв`язку з простроченням передачі товару, позивач нарахував та заявив до стягнення штраф у розмірі 50000,00 грн. у відповідності до п. 6.4. договору. Просить суд на підставі ст. ст. 3, 11, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173-175 Господарського кодексу України, позов задовольнити.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3021/23 присвоєно справі номер провадження 24/251/23, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 01.11.2023 о 10 год. 40 хв.

26.10.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про доручення доказів та про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.

Клопотання судом задоволені.

Ухвалою суду від 01.11.2023 відкладено розгляд справи на 29.11.2023 о 10 год. 30 хв.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 29.11.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Своїм правом бути присутніми у судовому засіданні відповідач не скористався. Письмового відзиву не надав.

Положеннями ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, за відсутністю відповідача.

В засіданні 29.11.2023 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

25.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРІХОВСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ» (Контрагент) та Приватним акціонерним товариством «ОРІЛЬ ЛІДЕР» (МХП) укладено договір поставки № Б/А 25-05, за умовами якого (п. 1.1.) Контрагент зобов`язується у встановлені строки передати у власність МХП для подальшого використання у господарській діяльності Товар зазначений у Додатку №2 до договору, а МХП прийняти та сплатити певну грошову суму за Товар.

Відповідно до п. 1.2. договору, невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання Сторін та регулюють його окремі положення є: Додаток № 1 - «Умови, застосовні до договорів, укладених між МХП та Контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконані Контрагентом зобов`язання (далі - Умови) в редакції від 01.10.2022 року» і які обов`язкові до виконання Сторонами договору; Додаток № 2, який визначає предмет Договору та його характеристики, вимоги до Товару та поставки, строки поставки, порядок приймання та оплати Товару; Специфікації, що містять найменування (вид Товару), вартість, кількість, одиницю виміру, термін, умови та місце поставки, та ін. Укладаються для кожної сторони договору, що іменується МХП окремо, якщо інше не погоджено сторонами у Специфікаці; Технічне завдання/Технічні параметри, які містять додаткові вимоги щодо Товару або умови його поставки, приймання - передачі, монтажу. Укладаються для договору в цілому та/або під конкретну Специфікацію. У випадку розбіжностей між додатком до Договору та Специфікацією - додаток/угода до Специфікації має переважну силу.

За умовами п. 2.1. договору, порядок та умови оплати Товару зазначено в Додатках до Договору. Ціна на Товар зазначається в кожній Специфікації та видаткових накладних на кожну партію поставки Товару окремо.

Відповідно п. 1 Додатку №2 Договору, предметом Договору поставки є Товар, конкретний перелік партій якого визначений у відповідній Специфікації.

Згідно Специфікації №1 від 25.05.2023 (додаток № 3 до Договору поставки № Б/А 25-05 від 25.05.2023, предметом Договору поставки є: Розкидач курінного посліду ПРТ-10 1 у кількості 1 шт за ціною 321600,00 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 53600,00 грн.

Пунктом 3 Додатку №2 Договору встановлений наступний порядок розрахунку: передплата у розмірі 50% від вартості Товару вказаної у відповідній Специфікації, протягом 5 банківських днів з дати підписання відповідної Специфікації, а 50% від вартості не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 7 банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що Контрагент здійснює поставку Товару, згідно умов передбачених у відповідній Специфікації, із визначеними умовами поставки згідно Додатку 2 до даного Договору.

Термін поставки Товару відповідно до погодженої сторонами Специфікації №1 від 25.05. 2023 до Договору поставки №Б/А 25-05 було встановлено 30.06.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 09.06.2023р. МХП було здійснено перерахування 50% оплати Товару в розмірі 160 800, 00 (сто шістдесят тисяч вісімсот) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № від 09.06.2023.

Проте, у визначений Специфікацією термін, Контрагент свої зобов`язання не виконав, Товар не поставив. Тому 05.07.2023 позивач звернувся до відповідача з листом про нагадування необхідності виконання зобов`язань визначених Договором поставки №Б/А 25-05 від 25.05.2023.

У відповідь на даний лист відповідач направив Лист-гарантію про виконання зобов`язання у термін до 21.07.2023 року, проте і у цей термін визначений відповідачем Товар не був поставлений.

16.08.2023 позивачем було направлено претензію про неналежне виконання зобов`язань по поставці Товару та застосування до відповідача штрафних санкцій у зв`язку з порушенням умов виконання зобов`язання у відповідності до п. 6.4 Договору у розмірі 50 000.00 грн.

Проте, відповідачем не надано відповіді на дану претензію.

19.09.2023 позивач повторно направив претензію до Контрагента щодо невиконанням ним Договору та відмову від поставки Товару: шляхом направлення листа на юридичну адресу відповідача: 70501, Запорізька обл., Пологівський р-н, місто Оріхів вулиця Привокзальна, будинок 4.

Проте всі перелічені заходи залишились відповідачем без задоволення.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором та неповернення коштів після отримання вимоги стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена правова норма передбачає можливість пред`явлення до продавця альтернативних вимог або передати обумовлений договором купівлі-продажу товар, за який вже здійснена попередня оплата, або вимагати сплаченої за товар суми. Право вибору при цьому належить покупцеві.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Отже, у відповідача виникло зобов`язання по передачі позивачу оплаченого товару.

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки оплачений товар відповідачем не було поставлено у визначений договором строк, позивач листом від 05.07.2023 звернувся до відповідача з вимогою повідомити дату поставки та поставити товар згідно специфікації

Гарантійним листом № 09 від 07.07.2023 відповідач повідомив позивача, що поставка товару буде здійснена в найкоротший термін, але не пізніше 21.07.2023. У разі неможливості виконання цих умов, зобов`язався повернути сплачені кошти покупцеві.

Оскільки товар поставлено не було, грошові кошти не повернуті, позивач 20.09.2023 звернувся до відповідача з претензією від 16.08.2023 з вимогою протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії перерахувати на рахунок МХП, вказаний в реквізитах в даній претензії, суму, еквівалентну загальному розміру відповідальності 50 000,00 грн (п. 6.2. договору), а також суму сплаченого авансу 160 800,00 грн відповідно до платіжної інструкції № від 09.06.2023. Загальна сума до перерахунку 210 800,00 грн. Результати розгляду претензії повідомити шляхом надсилання листа на адресу МХП, вказану в реквізитах в даній претензії.

Листом відмовою позивач повідомив відповідача про відмову від прийняття товару, визначеного у Специфікації № 1 відповідно до договору поставки № БА 25-05 від 25.05.2023 та вимагав повернення оплати за товар у сумі 160800,00 грн та виплати штрафу у розмірі 50000,00 грн протягом 7 днів з моменту отримання даного листа відмови.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлені строки відповідачем товар поставлений не був, у зв`язку з чим позивач реалізував своє право, у порядку встановленому ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, шляхом виставлення відповідачу вимоги щодо повернення суми попередньої оплати та відмови від поставки Товару.

При цьому за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав, попередню оплату, не повернув, доказів суду не надав, внаслідок чого заборгованість становить 160800,00 грн.

З огляду на приведені вище обставини справи та норми чинного законодавства, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 160800,00 грн, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 50000,00 грн з посиланням на п. 6.4. договору, яким сторони обумовили, що у разі неналежного виконання зобов`язання, передбачених Додатком до Договору, із строком їх виконання що перевищує 15 календарних днів та/або по яким МХП здійснює передоплату, Контрагент замість неустойки, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 % від загальної вартості зобов`язань вказаної у Додатку до Договору, але у будь-якому випадку не менше 50000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано штраф у розмірі 50000,00 грн., оскільки це не суперечить умовам Договору та діючому законодавству. Вимоги в цій частині є доведеними та задовольняються судом.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими доказами, суд дійшов висновку задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІХІВСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ (70501, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, вул.Привокзальна, буд. 4, ) на користь Приватного акціонерного товариства ОРІЛЬ ЛІДЕР (юридична адреса: 51831, м. Єлизаветківка, Дніпропетровська область, вул. Б. Хмельницького, 1, , поштова адреса: 03143, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 158) 160800 (сто шістдесят тисяч вісімсот) грн 00 коп. попередньої оплати, 50000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. штрафу та 3162 (три тисячі сто шістдесят дві) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.12.2023.

Суддя Т.А. Азізбекян