номер провадження справи 17/97/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 Справа № 908/1524/23

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Василенко В.В., розглянувши матеріали справи № 908/1524/23

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства МОТОР СІЧ, 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15

до відповідача: приватного підприємства виробничо-комерційної фірми ПОЛІМЕР, 69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24

про стягнення коштів

У судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Фофанов Я.Л., довіреність від 31.07.23 від 286

від відповідача: Сопін А.С., ордер серії АР № 1127667 від 01.05.23

СУТЬ СПОРУ:

08.05.23 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. від 03.05.23 № 208/СПЗ/1 публічного акціонерного товариства МОТОР СІЧ (далі ПАТ МОТОР СІЧ) з вимогами до приватного підприємства виробничо-комерційної фірми ПОЛІМЕР (далі ПП ВКФ ПОЛІМЕР) про стягнення заборгованості згідно договору на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС) у розмірі 34 765 847,32 грн, а саме: 30 799 999,58 грн основна сума заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

08.05.23 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 15.05.23 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1524/23 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.06.23 об 11 год. 00 хв.

02.06.23 до суду надійшов відзив без номеру та дати на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.06.23 судом прийнято до розгляду відзив відповідача без номеру та дати на позовну заяву.

В підготовчому судовому засіданні 06.06.23 оголошувалась перерва на 28.06.23 об 11 год. 00 хв.

28.06.23 на електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення за вих. від 28.06.23 № 208/СПЗ/2.

28.06.23 до суду надійшла заява за вих. від 28.06.23 про надання доказів, в якій представник відповідача на виконання вимог суду надає відповідні документи.

Ухвалою від 28.06.23 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.08.23 о 12 год. 00 хв.

01.08.23 до суду надійшла заява за вих. від 01.08.23, в якій представник відповідача просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату.

В судовому засіданні 02.08.23 судом прийнято до розгляду письмові пояснення позивача за вих. від 28.06.23 № 208/СПЗ/2 та заяву відповідача за вих. від 28.06.23 про надання доказів.

Ухвалою від 02.08.23 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.23 о 12 год. 00 хв.

11.09.23 на електронну адресу суду надійшла заява за вих. від 11.09.23 № 208/СЗП/3 про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просить суд зменшити розмір позовних вимог суми заборгованості за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 24 799 999,58 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

В судовому засіданні 12.09.23 судом оголошено перерву в розгляді справи, без винесення ухвали, до 04.10.23 об 11 год. 00 хв.

04.10.23 на електронну адресу суду надійшла заява за вих. від 04.10.23 № 208/СПЗ/4 про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просить суд зменшити розмір позовних вимог суми заборгованості за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 24 199 999,58 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

В судовому засіданні 04.10.23 представник позивача підтримав заяви за вих. від 11.09.23 № 208/СЗП/3 та за вих. від 04.10.23 № 208/СПЗ/4 про зменшення розміру позовних вимог та просить суд зменшити розмір позовних вимог суми заборгованості за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 24 199 999,58 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

Представник відповідача проти вказаних заяв позивача не заперечив.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що станом на 04.10.23 не відкрито розгляд справи по суті, судом задовольняються заяви позивача за вих. від 11.09.23 № 208/СЗП/3 та за вих. від 04.10.23 № 208/СПЗ/4 про зменшення розміру позовних вимог та в подальшому розглядаються вимоги позивача в наступному контексті: «Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме 24 199 999,58 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.».

В судовому засіданні 04.10.23 відкрито рогляд справи по суті та оголошено перерву, без винесення ухвали, до 18.10.23 об 11 год. 00 хв.

При цьому, судом враховано, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.22, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває й станом на час розгляду цієї господарської справи судом.

У зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, ракетним обстрілом 18.10.23, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, судом ухвалою суду від 18.10.23 перенесено судове засідання призначене на 18.10.23 об 11 год. 00 хв. з розгляду справи по суті на 01.11.23 о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 01.11.23 судом оголошено перерву в розгляді справи по суті, без винесення ухвали до 08.11.23 о 12 год. 30 хв.

07.11.23 до суду в системі «Електронний суд» від ПАТ МОТОР СІЧ надійшли:

- письмові (додаткові) пояснення за вих. від 07.11.23 № 208/СПЗ/5, в яких представник позивача надає пояснення щодо розрахунків штрафних санкцій;

- клопотання за вих. від 07.11.23 про зменшення розміру позовних вимог, в якому представник позивача просить суд зменшити розмір позовних вимог суми заборгованості за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме стягнути з відповідача на користь позивача 23 615 000,00 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 786 933,29 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

В судових засіданнях 08.11.23 та 09.11.23 судом оголошено перерви в розгляді справи по суті відповідно до 09.11.23 о 12 год. 00 хв. та до 13.11.23 о 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 13.11.23 представник позивача підтримав клопотання за вих. від 07.11.23 про зменшення розміру позовних вимог та просить суд зменшити розмір позовних вимог суми заборгованості за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме стягнути з відповідача на користь позивача 23 615 000,00 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 786 933,29 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що розгляд справи по суті відкрито судом 04.10.23, судом відмовлено позивачу в задоволенні клопотання за вих. від 07.11.23 про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні 13.11.23 судом прийнято до розгляду письмові (додаткові) пояснення позивача за вих. від 07.11.23 № 208/СПЗ/5, в яких представник позивача надає пояснення щодо розрахунків штрафних санкцій.

Також представники сторін в судовому засіданні 13.11.23 надали пояснення щодо питань, які виникли у суду в розгляді справи по суті.

В засіданні 13.11.23, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам сторін повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві за вих. від 03.05.23 № 208/СПЗ/1 з урахуванням заяв за вих. від 11.09.23 № 208/СЗП/3 та за вих. від 04.10.23 № 208/СПЗ/4 про зменшення розміру позовних вимог та у письмових поясненнях за вих. від 28.06.23 № 208/СПЗ/2 і за вих. від 07.11.23 № 208/СПЗ/5. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме стягнути з відповідача на користь позивача 24 199 999,58 грн основної суми заборгованості, 230 367,12 грн 3 % річних, 2 802 799,96 грн пені та 932 680,66 грн інфляційного збільшення на суму боргу.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позов без номеру та дати. Просив суд відмовити позивачу в задоволені штрафних санкції та застосувати до стягнення пені позовну давність.

З урахуванням дії режиму воєнного стану та повітряними тривогами в місті Запоріжжі в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.18 між публічним акціонерним товариством МОТОР СІЧ /Постачальник/ та приватним підприємством виробничо-комерційної фірми ПОЛІМЕР /Покупець/ укладено договір на поставку товару № 2646/18-К(ВМС), за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець оплатити та прийняти ДСЕ та комплектуючі вироби (Продукція) необхідні для виготовлення електроколлекторів на умовах визначених даним договором.

Згідно із п. 1.2. договору, розвернута номенклатура (асортимент) Продукції вказується у специфікаціях, доданих до вказаного договору та які є невідємною частиною вказаного договору.

Пунктом 2.1. договору сторони домовились, що Продукція поставляється в кількості (штуки, комплекти та інше) та в строки визначенні у специфікаціях до договору.

У відповідності до п. 3.3. договору, поставка Продукції здійснюється протягом 20 днів з моменту отримання попередньої оплати на розрахунковий рахунок Постачальника. За згодою сторін можливий інший строк поставки партії Продукції, який вказується у специфікації до договору.

Датою поставки Продукції рахується дата оформлення транспортної накладної (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору, загальна сума договору визначається сумою специфікації до договору, які є невідємними частинами вказаного договору.

Згідно із п. 5.1. договору, формою розрахунку за заявлену партію Продукції: 50 % попередня оплата. Решта 50 % сплачується у термін 10 банківських днів після надходження Продукції на склад Покупця.

Пунктом 5.2. договору визначено, що попердня оплата Продукції проводиться у погоджені сторонами строки.

Датою оплати Продукції рахується дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 5.3. договору).

У відповідності до п. 5.4. договору, за загодою сторін можливі інші форми оплати за поставлену партію Продукції, які не суперечать діючому законодавству, які вказуються в специфікаціях до договору.

Згідно із п. 12.1. договору (з урахуванням додаткової угоди № 7 від 23.11.21), даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.23, а в частині фінансового розрахунку до повного виконання зобов`язання.

Відповідно до Специфікацій визначено Продукцію та загальну суму вказаної Продкукції, яку ПАТ МОТОР СІЧ повинно поставити ПП ВКФ ПОЛІМЕР за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС), а саме:

- Специфікація № 14 від 30.03.20 на загальну суму 5 363 764,80 грн;

- Специфікація № 18 від 30.11.20 на загальну суму 4 905 586,62 грн;

- Специфікація № 21 від 16.02.21 на загальну суму 17 368 778,58 грн;

- Специфікація № 33 від 18.10.22 на загальну суму 6 312 079,20 грн.

ПАТ МОТОР СІЧ на виконання умов договору (з урахуванням вищевказаних Специфікацій до договору) здійснило поставку товару (Продукції) ПП ВКФ ПОЛІМЕР на загальну суму 33 947 858,40 грн, що підтверджується накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей, а саме:

- від 23.04.20 № 0478896/1142 на загальну суму 4 433 016,00 грн (Специфікація № 14 від 30.03.20);

- від 24.04.20 № 0478898/1144 на загальну суму 28 399,20 грн (Специфікація № 14 від 30.03.20);

- від 30.04.20 № 0478921/1213 на загальну суму 900 160,80 грн (Специфікація № 14 від 30.03.20);

- від 11.06.20 № 0484614/1767 на загальну суму 2 188,80 грн (Специфікація № 14 від 30.03.20);

- від 13.01.21 № 0491494/58 на загальну суму 4 462 703,82 грн (Специфікація № 18 від 30.11.20);

- від 15.01.21 № 0491500/98 на загальну суму 442 882,80 грн (Специфікація № 18 від 30.11.20);

- від 17.03.21 № 0490950/878 на загальну суму 145 963,38 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 23.03.21 № 0259690/975 на загальну суму 49 592,40 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 30.03.21 № 0259782/1048 на загальну суму 3 107 734,80 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 01.04.21 № 0259788/1071 на загальну суму 881 752,80 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 05.04.21 № 0259804/1133 на загальну суму 12 986 304,00 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 17.06.21 № 0259963/2109 на загальну суму 44 906,40 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 13.08.21 № 0519556/2793 на загальну суму 152 524,80 грн (Специфікація № 21 від 16.02.21);

- від 01.11.22 № 0526490/2855 на загальну суму 6 217 383,60 грн (Специфікація № 33 від 18.10.22);

- від 07.11.22 № 0526498/2900 на загальну суму 6 451,20 грн (Специфікація № 33 від 18.10.22);

- від 16.11.22 № 0521515/3015 на загальну суму 85 893,60 грн (Специфікація № 33 від 18.10.22).

ПП ВКФ ПОЛІМЕР сплатило ПАТ МОТОР СІЧ за поставлений товар (Продукцію) у розмірі 10 332 858,40 грн, що підтверджується банківськими виписками, а саме:

- платіжним документом № 1678 від 29.05.20 на суму 13 764,80 грн;

- платіжним документом № 1755 від 19.06.20 на суму 50 000,00 грн;

- платіжним документом № 8577 від 14.07.21 на суму 300 000,00 грн;

- платіжним документом № 4095 від 16.09.21 на суму 2 000 000,00 грн;

- платіжним документом № 3273 від 21.05.21 на суму 5 586,62 грн;

- платіжним документом № 3704 від 26.07.21 на суму 68 779,00 грн;

- платіжним документом № 4189 від 01.10.21 на суму 400 000,00 грн;

- платіжним документом № 6190 від 16.11.22 на суму 23 835,00 грн;

- платіжним документом № 6207 від 18.11.22 на суму 200 000,00 грн;

- платіжним документом № 6223 від 23.11.22 на суму 85 893,40,00 грн;

- випискою з рахунку від 01.08.23 на суму 6 000 000,00 грн;

- платіжною інструкцією № 6712 від 04.09.23 на суму 600 000,00 грн;

- випискою з рахунку від 04.10.23 на суму 55 000,00 грн;

- випискою з рахунку від 04.10.23 на суму 100 000,00 грн;

- випискою з рахунку від 16.10.23 на суму 94 999,58 грн;

- випискою з рахунку від 27.10.23 на суму 150 000,00 грн;

- випискою з рахунку від 27.10.23 на суму 185 000,00 грн.

ПАТ МОТОР СІЧ направив ПП ВКФ ПОЛІМЕР претензію за вих. від 10.01.23 № 1632/СПЗ, в якій вимагав протягом 7 днів з дня отримання даної претензії перерахувати суму заборгованості у розмірі 30 797 695,57 грн. згідно договору на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС).

ПП ВКФ ПОЛІМЕР направив ПАТ МОТОР СІЧ листа за вих. від 18.01.23 № 20, в якому за результатами претензії просив (дослівно):

«… 1. Керуючись ст. 601 Цивільного Кодексу України, ст. 203 Господарського Кодексу України зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги, з наступних договорів:

- Договір від 31.01.2018 р. за № 2646/18-К(ВМС) невиконане грошове зобов`язання ІШ ВКФ «ПОЛІМЕР» перед АТ «Мотор Січ» в сумі 30 797 695,57 грн., договір від 02.02.2018 р. № 2774/18-Д(УЗ) невиконане грошове зобов`язання АТ «Мотор Січ» перед ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» в сумі 4 956 914,38 грн., про що скласти відповідний акт у разі досягнення згоди.

2. Суму заборгованості АТ «Мотор Січ» перед ПП ВКФ «Полімер» за договором

№ 4215/22-Д(ВМС) від 08.06.2022 р. в розмірі 1 738 043,87 грн. просимо перерахувати на

розрахунковий рахунок підприємства №UАОЗЗ0001 в Запорізькому

РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для запобігання зупинки господарської діяльності

підприємства та зриву термінів відвантаження продукції за оборонними замовленнями

згідно договорів № 3675/22-Д(ВМС) від 12.05.2022 р. та № 8295/22-Д(ВМС) від 20.10.2022 р., укладених між АТ «Мотор Січ» та ПП ВКФ «Полімер».

3. Провести реструктуризацію залишку заборгованості після зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі: 30 797 695,57 грн. - 4 956 914,38 грн.=25 840 781,20 грн. шляхом сплати суми заборгованості рівними частками щомісяця протягом трьох років, починаючи з лютого 2023 року, про що скласти відповідний графік. Попередні усні переговори, щодо реструктуризації боргу, були проведені з комерційним директором ОСОБА_1 .

4. Між нашими підприємствами існують довготривалі партнерські відносини від

початку 2014 року, ПП ВКФ «Полімер» є надійним партнером АТ «Мотор Січ» у плані

якісного та швидкого виконання оборонних замовлень по ремонту та обслуговуванню

бортових кабельних мереж вертольотів, має в своєму штаті кваліфікований та атестований персонал, необхідне обладнання, а тому виконання такого роду робіт протягом 2023 року в рамках нових та вже існуючих контрактів також забезпечить стале погашення заборгованості.

Також просимо вирішити всі порушені питання поза межами суду через те, що додаткове фінансове навантаження із сплати державного мита та штрафних санкцій утруднить остаточні розрахунки.».

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та заслухавши пояснення представників сторін судом визнаються позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт здійснення поставки товару позивачем відповідачу підтверджується належним чином засвідченими копіями вищевказаних накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 33 947 858,40 грн.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, згідно із п. п. 5.1. 5.4. договору, формою розрахунку за заявлену партію Продукції: 50 % попередня оплата. Решта 50 % сплачується у термін 10 банківських днів після надходження Продукції на склад Покупця (5.1.). Попердня оплата Продукції проводиться у погоджені сторонами строки (5.2.). Датою оплати Продукції рахується дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (5.3.). За загодою сторін можливі інші форми оплати за поставлену партію Продукції, які не суперечать діючому законодавству, які вказуються в специфікаціях до договору (5.4.).

Позивач свої зобов`язання за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС) виконав належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечувалось відповідачем.

У свою чергу, ПП ВКФ ПОЛІМЕР здійснило часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 10 332 858,40 грн, що підтверджується банківськими документами, які зазначені вище в тексті цього рішення.

Доказів зворотнього матеріали цієї справи не містять та сторонами суду не надано.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

При цьому, 07.11.23 ПАТ МОТОР СІЧ надав докази щодо сплати ПП ВКФ ПОЛІМЕР частини основного боргу у розмірі 584 999,58 грн., а саме: виписки з рахунку від 04.10.23 на суму 55 000,00 грн, від 04.10.23 на суму 100 000,00 грн, від 16.10.23 на суму 94 999,58 грн, від 27.10.23 на суму 150 000,00 грн та від 27.10.23 на суму 185 000,00 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність (станом на час ухвалення рішення у цій справі по суті спору) спірного матеріального правовідношення між сторонами та, як наслідок, про наявність правових підстав для закриття провадження у справі № 908/1524/23 частину суми основного боргу в розмірі 584 999,58 грн, з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, через відсутність предмету спору.

При цьому, суд виходить з того, що спір між сторонами у цій справі доведено до суду з вини відповідача (доказів зворотнього матеріали справи не містять і суду не надано).

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною 4 ст. 231 ГПК України закріплено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у т.ч. в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що провадження у даній справі в частині суми основно боргу у розмірі 584 999,58 грн закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 8 774,99 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що представником відповідача не заперечувався та не оспорювався факт того, що позивачем поставлено Продукцію відповідачу на суму 33 947 858,40 грн, а відповідачем, в свою чергу, було сплачено за вказану Продукцію лише у розмірі 10 332 858,40 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині стягнення з відповідача 23 615 000,00 грн суми основного боргу.

Як наслідок, судом задовольняється вимога позивача про стягнення з відповідача 23 615 000,00 грн. суми основного боргу за договором на поставку продукції від 31.01.18 № 2646/18-К (ВМС).

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2 802 799,96 грн. (за загальний період з 10.06.20 по 01.04.23, розрахунки містяться в письмових поясненнях за вих. від 07.11.23 № 208/СПЗ/5).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

У відповідності з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.96 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.2. договору сторонами передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Постачальник має право стягнути пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно сплаченого товару за кожний день прострочення, но не більше подвійної облікової станки НБУ.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем доведено поданими доказами, а відповідачем не спростовано, порушення відповідачем грошового зобов`язання по сплаті основного боргу, суд здійснивши перевірку розрахунків позивача (за допомогою ІПС Законодавство) пені, дійшов висновку, що позивачем при нарахуванні пені не коректно зазначено періоди нарахування пені, а саме взяті в період ті дні в яких було сплачено частково суму боргу.

Крім того, позивачем в накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей:

- від 17.06.21 № 0259963/2109 на суму 44 906,40 грн, визначено період нарахування з 03.06.21 по 26.07.21, тоді як просрочка за вказаною накладною починається лише з 31.07.21;

- від 13.08.21 № 0519556/2793 на суму 152 524,80 грн визначено період нарахування з 29.05.21 по 26.07.21, тоді як просрочка за вказаною накладною починається лише з 28.09.21.

Тобто, позивачем помилково вказано не зовсім вірний період нарахування за вказаними вище накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей.

А тому, як наслідок, судом частково задовольняється вимога позивача щодо стягнення пені в розмірі 2 768 107,69 грн.

В задоволені позову в іншій частині стягнення 34 692,27 грн пені судом відмовляється, як необґрунтована та недоведена сума заборгованості.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 932 680,66 грн. інфляційних втрат (за період січень-березень 2023 року) та 230 367,12 грн. 3 % річних за користування чужими коштами (за період з 01.01.23 по 01.04.23).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 230 367,12 грн. за період з 01.01.23 по 01.04.23 та інфляційні втрати в сумі 932 680,66 грн. за період січень-березень 2023 року (розрахунки містяться в позовній заяві).

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем доведено поданими доказами, а відповідачем не спростовано, порушення відповідачем грошового зобов`язання по сплаті основного боргу, суд здійснивши перевірку розрахунків позивача (за допомогою ІПС Законодавство) 3 % річних та індексу інфляції за спірний період, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача 227 835,61 грн 3 % річних та 932 680,66 грн. втрат від інфляції.

В задоволені позову в частині стягнення 2 531,51 грн 3 % річних судом відмовляється, як необґрунтована та недоведена сума заборгованості.

Судом враховано, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, судом прийнято до уваги той факт, що у відповідності до п. 3 Закону України від 30.03.20 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)», ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України доповнено пунктом 7 такого змісту:

« 7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Пунктом 5 Закону України від 30.03.20 № 540-ІХ визначено, що розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту:

« 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. …».

І лише постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.23 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» визначено відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.23 на всій території України карантин, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2.

Аналіз наведених вище положень законодавчого та підзаконного нормативно-правового акту надає суду підстави для висновку про те, що через продовження строку дії карантину в оспорюваний у цій справі період, продовжувався і строк визначений, у т.ч., статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, статтями 232, 269, 322, 324 ГК України, на строк дії такого карантину.

А тому, з підстав наведених вище, судом, через необґрунтованість, відхиляються доводи представника відповідача щодо пропущення стороною позивача строку позовної давності в частині вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається пропорційно задоволеним вимогам.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Заяви позивача за вих. від 11.09.23 № 208/СЗП/3 та за вих. від 04.10.23 № 208/СПЗ/4 про зменшення розміру позовних вимог на загальну суму 6 600 000,00 грн. задоволено судом.

Таким чином, позивачу має буде повернуто 99 000,00 грн в разі подання ним (в особі уповноваженого представника) клопотання про повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 584 999,58 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з приватного підприємства виробничо-комерційної фірми ПОЛІМЕР (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, ) на користь публічного акціонерного товариства МОТОР СІЧ (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ) 23 615 000 (двадцять три мільйони шістсот п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 2 768 107 (два мільйони сімсот шістдесят вісім тисяч сто сім) грн 69 коп. пені, 227 835 (двісті двадцять сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 61 коп. 3 % річних, 932 680 (дев`ятсот тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят) грн 66 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 413 154 (чотириста тринадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 36 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію російської федерації проти України, приймаючи до уваги без пекову ситуацію у м. Запоріжжі, … повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя В.Л. Корсун