ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 915/282/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Ярош А.І., Принцевська Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Райчука Олексія Вікторовича

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2023 № 915/282/23, постановлену суддею Ковалем С.М., м. Миколаїв, повний текст складено 30.08.2023

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

до боржника: Фізичної особи-підприємця Райчука Олексія Вікторовича

про: видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Райчука Олексія Вікторовича (далі ФОП Райчук О.В.) на його користь 33847,24 грн (21752,36 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 12094,88 грн - прострочених платежів по процентах).

20.02.2023 Господарським судом Миколаївської області видано наказ № 915/282/23 про стягнення з ФОП Райчука О.В. на користь ТОВ «Бізнес Позика» 33847,24 грн заборгованості та 268,40 грн судового збору за подання заяви.

23.05.2023 ФОП Райчук О.В. звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 20.02.2023 № 915/282/23, яку ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.05.2023 повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам ч. 2 вказаної статті (заявником не надано доказів надсилання заяви іншому учаснику справи).

21.06.2023 ФОП Райчук О.В. вдруге звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 20.02.2023 № 915/282/23, яку ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 також повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 6 ст. 157 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам п. 1 ч. 5 вказаної статті (заявником не надано доказів сплати судового збору).

28.07.2023 ФОП Райчук О.В. втретє звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 20.02.2023 № 915/282/23.

Разом із вказаною заявою, ФОП Райчук О.В. подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку на її подання, яке мотивоване тим, що судовий наказ він не отримував, дізнався про його існування лише 14.05.2023 року з листа приватного виконавця Химича О.М.. Також зазначив, що з 01.02.2023 по 04.05.2023 він був відсутнім за місцем своєї реєстрації, в цей час перебував за іншим місцем проживання, на підтвердження чого надав суду довідку від 16.05.2023 № 87/09/23, видану йому Старостою Малоукраїнського старостинського округу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2023 № 915/282/23 у задоволенні клопотання ФОП Райчука О.В. про поновлення строку відмовлено, заяву про скасування судового наказу та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 158 ГПК України (заява подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 157 ГПК України).

Місцевий господарський суд, відмовляючи у клопотанні поновити пропущений строк на звернення із заявою про скасування судового наказу, зазначив, що ФОП Райчук О.В. 03.03.2023 отримав копію судового наказу, проте звернувся до суду з відповідною заявою лише 21.07.2023, тобто з пропуском встановленого 15-ти денного строку. Суд зазначив, що направлення судового наказу рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу особи, зазначеної у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду), а тому доводи заявника щодо поновлення строку для подачі заяви про скасування судового наказу є необґрунтованими. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення боржника про наявність відносно нього судового наказу, останнім не доведено поважність пропуску процесуального строку на скасування судового наказ.

Не погодившись з ухвалою суду від 29.08.2023, ФОП Райчук О.В. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги ФОП Райчук О.В. посилається на те, що він зареєстрований в селі Дружелюбівка (Єланенська селищна територіальна громада) Вознесенського району Миколаївської області, це район відноситься до територій, на яких велися бойові дії (наказ Міністерства з питань реінтеграції окупованих територій України від 22.12.2022 № 309). З лютого по травень 2023 року він проживав у своїх родичів в Мукачево Закарпатської області, і оскільки не знав, на який термін залишив місце реєстрації, не ставав на облік як внутрішньо переміщена особа за місцем тимчасового проживання. Підтвердити свою відсутність за місце реєстрації міг лише довідкою, яка була надана суду першої інстанції. ФОП Райчук О.В. не отримував копії судового наказу, і дізнався про його існування лише 14.05.2023 року з листа приватного виконавця Химича О.М., який йому вручила сусідка, а не працівники Укрпошти. З приводу неналежного виконання своїх обов`язків працівниками Укрпошти щодо невручення йому листа від Господарського суду Миколаївської області, він звертався з відповідними скаргами, проте відповіді не отримав. За таких обставин, на думку скаржника, причини пропуску строку на оскарження судового наказу є поважними.

До апеляційної скарги ФОП Райчуком О.В. доданий лист від 05.09.2023, адресований Миколаївській дирекції АТ «Укрпошта», а також свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів Ярош А.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали № 915/282/23, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Миколаївської області.

13.10.2023 матеріали № 915/282/23 надійшли до суду апеляційної інстанції, розглянувши які колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 апеляційну скаргу ФОП Райчука О.В. на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2023 № 915/282/23 залишено без руху, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 2684 грн, а також належних доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів ТОВ «Бізнес Позика».

30.10.2023 від ФОП Райчука О.В. надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого додано квитанцію про сплату судового збору у сумі 2684 грн, а також опис вкладення до рекомендованого листа на ім`я ТОВ «Бізнес Позика», за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 за апеляційною скаргою ФОП Райчука О.В. на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2023 № 915/282/23 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено ТОВ «Бізнес Позика» строк до 20.11.2023 для подання відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення із заявою про скасування судового наказу та повернення у зв`язку з цим заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ГПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав (ч. 1 ст. 157 ГПК України).

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (ч. 2 ст. 158 ГПК України).

У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили. Суд протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого судового наказу у Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом (ст. 159 ГПК України).

Так, як вбачається з матеріалів оскарження ухвали та зазначалось раніше, 20.02.2023 Господарським судом Миколаївської області видано спірний наказ № 915/282/23, який 23.02.2023 направлено ФОП Райчуку О.В. за його адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах оскарження міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34), з якого вбачається, що одержувач отримав копію судового наказу 03.03.2023.

Отже, враховуючи приписи ч. 1 ст. 157 ГПК України, останнім днем для подання до суду заяви про скасування судового наказу було 20.03.2023 включно.

Проте, із відповідною заявою про скасування судового наказу ФОП Райчук О.В. вперше звернувся до сулу лише 23.05.2023 (що підтверджується штампом Укрпошти на конверті, а.с.44), тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 157 ГПК України.

Щодо клопотання ФОП Райчука О.В. про поновлення вказаного строку, в обґрунтування якого він вказував, що особисто не отримував копію судового наказу та посилається на довідку від 16.05.2023 № 87/09/23, видану йому Старостою Малоукраїнського старостинського округу, колегія суддів зазначає наступне

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи, і лише сам факт звернення з відповідним клопотанням про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вже зазначалось, в матеріалах оскарження містить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34), з якого вбачається, що ФОП Райчук О.В. отримав копію судового наказу 03.03.2023.

Колегія суддів звертає увагу, що копія наказу 23.02.2023 направлена судом на його належну адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження, а саме: 55540, Миколаївська область, Єланський р-н, с. Дружелюбівка, вул. Комарова, 4.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Матеріали оскарження не містять жодних доказів про те, що ФОП Райчук О.В. змінював своє місцезнаходження, або хоча б повідомляв кредитора (ТОВ «Бізнес Позика») про тимчасову зміну свого місцезнаходження.

Колегія суддів зауважує, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У будь-якому випадку, згідно з положеннями п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, у тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом апеляційної інстанції також враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, те, що боржник не повідомляв кредитора про тимчасову зміну свого місця проживання (або перебування), не вносив відповідні зміни в Єдиний держаний реєстр, а також те, що норми ГПК України не покладають на суд обов`язку встановлювати обсяг повноважень та особу того, хто поставив підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення щодо отримання такої кореспонденції, якщо її було доставлено за вказаною адресою для листування, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів щодо направлення боржнику судового наказу, а боржник, у даному випадку, є таким, що належним чином повідомлений про видачу судового наказу в розумінні ст. 242 ГПК України.

Щодо наданого до апеляційної скарги листа ФОП Райчука О.В., адресованого Миколаївській дирекції АТ «Укрпошта», колегія суддів зазначає, що вказаний лист датований 05.09.2023, тобто після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали (29.08.2023), а така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому ста. 269 ГПК України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Наведений висновок також послідовно викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 03.11.2021 у справі № 915/951/20, від 10.08.2022 у справі № 922/739/21.

Крім того, вказаний лист не містить жодних доказів його направлення одержувачу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, а тому повернення судом першої інстанції заяви про скасування судового наказу з мотивів пропуску строку для звернення з цією заявою є правомірним, без прояву надмірного формалізму, що напряму відповідає сталій практиці Європейського суду з прав людини та принципу справедливості, правовим позиціям Верховного Суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 277, 281, 282, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Райчука Олексія Вікторовича залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2023 № 915/282/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді А.І. Ярош

Н.М. Принцевська