ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Дніпро Справа № 904/4790/21 (904/6720/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 (суддя Суховаров А.В.; повне судове рішення складено 07.07.2023) про призначення судової експертизи у справі № 904/6720/21

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Київ

відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», м. Дніпро

до відповідача-2 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», м. Дніпро

про визнання недійсними договорів поруки,

яка розглядається в межах справи № 904/4790/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», м. Дніпро, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) про визнання недійсними правочинів, крім іншого, призначена судова економічна експертиза діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», на вирішення якої поставлені наступні питання:

1) чи підтверджується документально неспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» станом на момент укладення спірних правочинів, з урахуванням фінансово-господарського стану, наявних доходів, активів, наявного та потенційного прибутку від їх використання, виконати зобов`язання перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитними договорами?

2) які значення мають коефіцієнт покриття, коефіцієнт забезпечення власними засобами у Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» станом на момент укладення спірних правочинів?

3) чи знаходилось Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» станом на момент укладення спірних правочинів у стані потенційного банкрутства?

4) чи підтверджується документально розрахунок винагороди Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за укладення та виконання спірних правочинів?

5) чи підтверджується документально відповідно до фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» зменшення активів та/або збільшення ризиків неплатоспроможності товариства внаслідок укладення спірних правочинів?

6) чи підтверджується документально відсутність економічної мети у Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» при укладенні та виконанні спірних правочинів?

7) чи підтверджується документально виникнення фінансової неспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» розрахуватись перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитними договорами у встановлені цими договорами строки, внаслідок укладення спірних правочинів?

Проведення судової експертизи у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована необхідністю встановлення факту наявності або відсутності економічної доцільності в укладенні оскаржуваних правочинів, а також дослідження фінансово-економічного стану відповідача-1 на момент укладення спірних правочинів, для з`ясування чого необхідні спеціальні знання в області економіки.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) в частині призначення експертизи.

Скаржник вважає безпідставним призначення місцевим господарським судом судової економічної експертизи у даній справі за наявності експертного дослідження № 01/07-22 від 18.07.2022, предметом якого стало питання економічної мети оспорюваних правочинів. Також в матеріалах справи наявний експертний висновок судового експерта Хомутенка С.В., який має відповіді на схожі питання, поставлені в оскарженій ухвалі місцевого господарського суду.

Призначення судової економічної експертизи за наявності у справі двох висновків експерта, які фактично містять відповіді на ті ж самі питання, що ставить господарський суд судовому експерту в оскарженій ухвалі, на думку скаржника спричинить необґрунтоване затягування розгляду справи.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не обґрунтував необхідність призначення судової економічної експертизи наявністю у нього сумнівів щодо правильності вищезазначених двох експертних висновків, що є порушенням частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу, яка визначає сукупність умов, наявність яких є підставою для призначення експертизи у справі.

Скаржник вважає, що дослідження документів про економічну діяльність та питання до експерта про наявність чи відсутність фактичних обставин неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» фактично підміняє повноваження розпорядника майна, до обов`язків якого віднесено аналіз фінансово-господарського стану боржника, що також свідчить про безпідставність призначення судової економічної експертизи.

Скаржник не погоджується з визначенням експертної установи для проведення економічної експертизи у даній справі, оскільки Київський науково-дослідний інститут таку експертизу зможе провести не раніше ніж через два роки з моменту отримання матеріалів справи, що підтверджується оприлюдненою Міністерством юстиції України на офіційних сайтах інформацією, тому пропонує доручити проведення судової економічної експертизи судовому експерту Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних технологій» Контимировій Вікторії Вікторівні.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» і Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/67120/21) залишити без змін.

Відповідачі вважають необґрунтованими посилання скаржника на висновок експерта Хомутенка С.В. і Тихоненка І.П. як на підставу для відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи у даній справі, оскільки для проведення експертного дослідження експертом не надавалися фінансові звіти товариства, а також інша бухгалтерська документація, що відображає реальний фінансовий стан товариства, тому дані висновки експертів не надають відповіді на питання економічної доцільності укладення спірних правочинів та їх впливу на активи боржника. Крім того, вказані висновки містять суперечливі відповіді на поставлені питання

Відповідачі не погоджуються з доводами апеляційної скарги, що встановлення коефіцієнтів покриття та забезпечення є обов`язком розпорядника майна, оскільки аналіз фінансово-господарського стану боржника не передбачає детальної оцінки фінансового стану саме на момент укладення оспорюваних правочинів, тому призначення судової експертизи у даному випадку обумовлено об`єктивною необхідністю.

Відповідачі зазначають, що в момент укладення спірних правочинів фінансовий стан боржника та наявні активи мали забезпечити виконання грошових зобов`язань перед банком, а самі угоди укладалися з метою отримання прибутку, що виключає підстави для визнання їх фраудаторними, водночас для підтвердження даних обставин необхідні спеціальні знання, задля чого і призначається судова економічна експертиза.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 про призначення судової експертизи у справі № 904/4790/21 (904/6720/21).

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 прийнята до розгляду заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Імме» щодо відкриття провадження у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис».

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», оформленого протоколом № 17052021 від 17.05.2021, вирішено змінити найменування товариства без зміни його організаційно-правової форми з «Приватофис» на «Монтана-естейт», здійснивши відповідні зміни до статуту.

Пунктом 1.2 статуту передбачено, що повне найменування товариства українською мовою Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 відкрито провадження у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом у якому просить суд про наступне:

- визнати недійсним договір поруки № 01/02-17-1 від 01.02.2017, укладений ТОВ «Монтана-естейт» з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»;

- визнати недійсним договір поруки № 01/02-17-2 від 01.02.2017, укладений ТОВ «Монтана-естейт» з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»;

- визнати недійсним договір поруки № 01/02-17-3 від 01.02.2017, укладений ТОВ «Монтана-естейт» з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/6720/21 в межах справи № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про призначення судової економічної експертизи та просить суд поставити на вирішення експерту наступні питання:

1) чи підтверджується документально неспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» станом на дату укладення спірних правочинів про відступлення права вимоги виконати зобов`язання перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитними договорами у строки, встановлені такими договорами?

2) які значення мають коефіцієнт покриття, коефіцієнт забезпечення власними засобами у Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» станом на дату укладення спірних правочинів про відступлення права вимоги?

3) чи знаходилось Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» на момент укладення спірних правочинів про відступлення права вимоги у стані потенційного банкрутства?

4) чи підтверджується документально розрахунок винагороди Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за укладення та виконання оскаржених договорів відступлення права вимоги?

5) чи підтверджується документально зменшення активів та/або збільшення ризиків неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» внаслідок укладення спірних договорів про відступлення права вимоги та меморандуму про добровільне погашення заборгованості?

6) чи підтверджується документально відсутність економічної мети для Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» при укладенні та виконанні спірних договорів про відступлення права вимоги і меморандуму про добровільне погашення заборгованості?

7) чи підтверджується документально виникнення фінансової неспроможності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» розрахуватись перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитними договорами, у зв`язку із укладенням спірних договорів?

Проведення експертизи відповідач-1 просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду є дослідження питання обґрунтованості призначення судової експертизи.

Згідно із статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої та другої статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (стаття 100 Господарського процесуального кодексу України встановлено).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про визнання правочинів Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» недійсними з підстав їх фраудаторності, оскільки вказані угоди, на думку позивача, укладені з метою нарощування кредиторської заборгованості перед пов`язаною з боржником особою.

Фраудаторними правочинами у цивілістичній доктрині останніх років в українській судовій практиці називають правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

Цивільний кодекс України не містить окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є встановлення обставин які підтвердять або спростують твердження позивача стосовно вчинення спірних правочинів з порушенням принципу добросовісності, що спричинило шкоду позивачу, який є кредитором у справі про банкрутство, тобто суду необхідно встановити чи спростувати наявність у згаданих правочинах ознак фраудаторності.

Задовольняючи клопотання про призначення судової економічної експертизи, місцевий господарський суд виходив із того, що поставлені експерту питання мають на меті отримання відповідей, які зумовлять доведення факту наявності або відсутності економічної доцільності оскаржуваних правочинів, наявність або відсутність ризиків зменшення платоспроможності боржника внаслідок їх укладення, отримання яких потребує спеціальних знань.

Місцевий господарський суд порушив перед експертом питання щодо наявності у відповідача-2 економічної мети при укладенні спірних правочинів, як то отримання прибутку, або доведення відповідача-2 внаслідок їх укладення до неспроможності виконати грошові зобов`язання перед банком.

Тобто, поставлені експерту питання мають на меті отримати відповідь щодо доцільності укладення спірних правочинів.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Апеляційний господарський суд зазначає, що підприємницька діяльність пов`язана з ризиком, тобто загрозою втратити підприємством частини своїх ресурсів, недоотримання доходів або понесення інших витрат, внаслідок реалізації обраного господарського, організаційного чи технічного рішення, або спричиненим впливом зміни ринкових умов чи форс-мажорних обставин тощо.

Водночас господарське товариство, здійснюючи підприємницьку діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку, має діяти з урахуванням закріплених у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу загальних засад цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, розглядаючи спір у даній справі, господарський суд має дати саме правову оцінку діям відповідача-2 в момент укладення спірних правочинів на предмет їх відповідності принципам справедливості та розумності, з однієї сторони, та наявності мети з отримання прибутку, як основної ознаки підприємницької діяльності з іншої.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд доходить висновку, що питання доцільності укладення господарських договорів знаходиться поза межами компетенції судового експерта, оскільки ризик економічної доцільності укладення будь-якого правочину несе господарське товариство, яке здійснює підприємницьку діяльність, та має піклуватися про отримання прибутку від вчинення певних господарських операцій, враховувати наявні та прогнозовані ринкові умови, та прораховувати імовірні ризики понесення втрат, тобто діяти на власний ризик.

Також не відноситься до завдань судової економічної експертизи та виходить за межі спеціальних знань і компетенції судового експерта-економіста питання встановлення причинно-наслідкового зв`язку між фактом вчинення певної господарської операції і неможливістю задоволення кредиторських вимог, оскільки причинно-наслідковий зв`язок є юридичною категорією, встановлення якої відноситься до компетенції суду.

Крім того, питання щодо фінансового стану підприємства на момент укладення спірних правочинів повинно досліджуватися судом з урахуванням фінансових показників підприємства. При цьому суд першої інстанції не обґрунтував неможливість встановлення фінансових показників за відсутності експертного висновку.

Апеляційний господарський суд зазначає, що місцевий господарський суд не обґрунтував, чому саме без висновку експерта неможливо надати оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам.

При цьому колегія суддів зазначає, що спрощений підхід до призначення судової експертизи у даній справі може призвести до необхідності її призначення у кожній справі з розгляду питання щодо наявності ознак фраудаторності угод, укладених боржником.

Не заперечуючи можливість призначення судових експертиз у даній категорії справ, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції повинен вмотивувати неможливість надання оцінки обставинам справи без відповідного висновку експерта.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для часткового скасування ухвали суду і ухвалення нового рішення у відповідній частині.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Оскільки апеляційний господарський суд не здійснив розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, має бути здійснений місцевим господарським судом у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення справи по суті спору.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) в частині призначення судової експертизи і зупинення провадження у справі скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/4790/21 (904/6720/21) залишити без змін.

Справу № 904/4790/21 (904/6720/21) направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 29.11.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Л. КОВАЛЬ

Суддя А. ЧЕРЕДКО