ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Справа № 906/657/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") - адв. Матковський М.В.

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" - не з`явилися

відповідача ОСОБА_1 - не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р.,

ухвалене у м. Житомир, повний текст складено 11.09.2023 р.

у справі № 906/657/23 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе")

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма"

2. ОСОБА_1

про стягнення 1239147,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" задоволено частково. Відповідно до рішення суду підлягає стягненню солідарно з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" та ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" 379969,34 грн. курсової різниці, 122256,53 грн. штрафу, 139059,20 грн. 20% річних, 18587,21 грн. судового збору, 30000,00 грн. витрат на правову допомогу. У стягненні 489026,13 грн. штрафу та 108835,80 грн. 16% річних відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 змінити в частині солідарного стягнення з відповідачів 20 % річних у розмірі 139059,20 грн., зменшивши суму стягнутих відсотків до 49579,00 грн., а також вирішити питання про судові витрати у справі. В частині стягнення з відповідачів 379969,34 грн. курсової різниці, 18587,21 грн. судового збору, 30000,00 грн. витрат на правову допомогу рішення суду відповідачем не оскаржується.

Скаржник вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідачів штрафу у розмірі 20 відсотків річних, що складає 139059, 20 грн. ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував причини, які призвели до несвоєчасного виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоагроферма».

Пояснює, що у зв`язку зі збройною агресією росії проти України скаржник був позбавлений можливості своєчасно здійснити чергові платежі за укладеними договорами. При цьому загальновідомими є факти, що на території Народицької територіальної громади велись бойові дії з окупантом та у Народицькій громаді створено Народицьку військову цивільну адміністрацію. Земельні ділянки скаржника перебувають у 40-кілометровій зоні від державного кордону з Республікою Білорусь, а тому зазнали забруднення вибухонебезпечними предметами та в подальшому у зв`язку з нарощенням обороноздатності на кордоні з республікою білорусь, кількість земельних ділянок скаржника, зайнятих фортифікаційними спорудами збільшена, в результаті чого скаржник втратив можливість доступу до посівів. Постійні відключення електроенергії не давали можливості здійснити обробку сільськогосподарської продукції.

При цьому скаржник мав достатню кількість продукції для забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань та провів розрахунок за поставлену продукцію. Крім того, скаржник пояснює, що були тимчасово порушені логістичні ланцюги та значно знизились ціни на сільськогосподарську продукцію. За таких обставин, причиною несвоєчасного виконання зобов`язання є обставини непереборної сили, а саме військова агресія російської федерації проти України, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоагроферма» відсотків за користування коштами у сумі 139059,20 грн. скаржник вважає такими, що не підлягають до задоволення.

Скаржник посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким ТПП підтвердила, що військова агресія Російської Федерації проти України та введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

Скаржник доводить, що таким доводам скаржника не надано жодної оцінки в рішенні Господарського суду Житомирської області. На думку відповідача, застосовані штрафні санкції у вигляді штрафу, а також річні, що в загальній сумі складають 261315,73 грн., та перевищують 68% від розміру заборгованості з курсової різниці, тому є надмірними, становлять для покупця надмірний тягар та змінюють дійсне правове призначення штрафних санкцій, оскільки перетворює їх на джерело отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

На підставі викладеного просить рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 за позовом ТОВ «Агреін» до ТОВ «Екоагроферма», ОСОБА_1 , в частині солідарного стягнення з відповідачів 20% річних у розмірі 139 059,20 грн. змінити, зменшивши суму стягнутих відсотків до 49 579,00 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агреін» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Пояснює, що позивачем поставлено, а скаржником здійснено оплату поставленого товару без урахування курсової різниці, що скаржник неодноразово визнавав у судових засіданнях в суді першої інстанції та не заперечує цього в апеляційній скарзі, тобто -скаржник визнав борг перед позивачем.

Належні до стягнення суми визначені судом згідно з договором поставки та значно менші за ті, що були заявлені у позові. Зменшення відсотків річних більш як вполовину було здійснене судом в тому числі і з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду (у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18). Суд першої інстанції повною мірою скористався своїми дискреційними повноваженнями згідно із чинним законодавством.

Позивач зазначає, що необхідність дотримання балансу інтересів сторін не є імперативною нормою для повного скасування неустойки, відсотків річних та/або їх такого непропорційно великого зменшення.

Також скаржник посилається на постанову від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19, де Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, зазначив, що суди обґрунтовано зменшили розмір заявленої до стягнення пені на 50 %, оскільки зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Щодо форс-мажорних обставин позивач зазначає, що виходячи із факту укладення сторонами договорів поставки та поруки після початку бойових дій, неповідомлення позивача про настання будь яких несприятливих наслідків для виконання відповідачами своїх зобов`язань, загалом не доведення і належного правового оформлення обставин непереборної сили відповідачами в судовому процесі, вважає форс-мажорні обставини такими, що не можуть застосовуватись при розгляді вказаних правовідносин.

Позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоагроферма» на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 - залишити без змін. Одночасно позивач просить суд апеляційної інстанції вирішити питання розподілу судових витрат.

21.11.2023 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Агреін" подав суду клопотання про долучення доказів на підтвердження зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе" - витяг з статуту ТОВ "Прополе" та протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" від 11.10.2023 р. № 4/2/6.

Враховуючи, що зміна назви юридичної особи позивача підтверджена належними доказами, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи № 906/5657/23 з урахуванням такої обставини.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Скаржник ТОВ «Екоагроферма» та відповідач ОСОБА_1 не забезпечили явку представників у судові засідання, тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено довідками про доставку електронного листа /а.с. 164 зв. у т.1/ та повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 167 у т. 1/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

04.05.2022 р. позивач ТОВ "Агреін" та відповідач ТОВ "Екоагроферма" уклали договір поставки № AG70-05/22ЖТ, згідно з п. 1.1 якого в строки, визначені договором, позивач зобов`язався передати у власність відповідача засоби захисту рослин, регулятора росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо, а відповідач зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість /а,с, 14-19 у т. 1/.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені у додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору. Відповідно до п. 2.1 договору загальна сума договору вираховується як сума вартості усіх партій товару (згідно з відповідними додатками), переданих постачальником у власність покупця.

Згідно з п. 2.3.1 договору постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти, який був встановлений на момент підписання відповідного додатку до договору.

Сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплату вартості товару визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти відповідно до п. 2.3.3 договору (п. 2.3.2 договору).

Відповідно до п. 2.3.3 договору правило визначення курсу валют за договором курс валют визначається за даними сайту https://minfin.com.ua, виходячи із курсу продажу долару США або євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором.

Сторони погодили, що у разі відсутності за даними сайту https://minfin.com.ua іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступний сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ "Ощадбанк" (п. 2.3.4 договору).

Відповідно до п. 2.3.5 договору у випадку, коли покупець не оплатить товар чи його частину у строки та на умовах договору, і постачальник буде вирішувати спір у судовому порядку, останній має право визначити розмір боргу покупця станом на дату звернення з позовом до суду про його стягнення відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на робочу дату, що передує даті звернення з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшиться в порівнянні з курсом, визначеним у додатках та видаткових накладних на товар.

Датою виконання грошових зобов`язань покупця за даним договором, є дата зарахування у повному обсязі відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 2.3.6 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, а саме: паводок, землетрус, інші стихійні лиха (перелік є вичерпним), і якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього договору.

Відповідно до п. 6.2 договору сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань по цьому договору внаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана в трьохденний термін письмово повідомити іншу сторону про настання і припинення таких обставин. Повідомлення повинно бути підтверджене довідкою територіального органу ТПП України. Відсутність повідомлення позбавляє сторону права посилатись на обставини непереборної сили як на підставу звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 7.2.1 договору за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, покупець несе відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої (неоплаченої) суми (п.7.2.3 договору).

Договір підписаний сторонами та завірений печатками сторін.

Відповідно до умов договору сторонами у період з 04.05.2022 р. по 01.06.2022 р. були підписані додатки № AG1- AG5, AG7, у яких погоджено курс продажу іноземної валюти до гривні, назву товару, його кількість, вартість у національній та іноземній валютах, а також термін та базис поставки, строки оплати товару /а. с. 20-25 у т. 1/.

31.05.2022 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір поруки, за п. 1.1 якого ОСОБА_1 зобов`язується відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов`язань ТОВ "Екоагроферма", які виникли з договору поставки № AG70-05/22ЖТ від 04.05.2022 р., укладеного позивачем та ТОВ "Екоагроферма" /а. с. 34-35 у т. 1/.

На підставі видаткових накладних позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2445130,64 грн, що згідно з додатками до договору становить 34325,68 доларів США та 42414,75 євро /а. с. 26 33 у т. 1/. Накладні підписані представниками сторін і скріплені їх печатками.

Відповідач здійснив оплату за отриманий товар з порушенням строків розрахунків і у відзиві на позовну заяву, поданому суду першої інстанції, пояснив, що причиною прострочення чергових платежів за договором № AG70-05/22ЖТ від 04.05.2022 р. стала збройна агресія росії проти України.

В підтвердження таких обставин скаржник надав суду першої інстанції лист ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 та лист-звернення ТОВ «Екоагроферма» до Народницької селищної військової адміністрації з проханням створення комісії для здійснення обстеження орендованих земельних ділянок, які не використовуються за цільовим призначенням у зв`язку веденням бойових дій.

Отже, на умовах договору № AG70-05/22ЖТ від 04.05.2022 р. між сторонами відбулись правовідносини з поставки, які врегульовані нормами глави 54 ЦК України та главою 30 ГК України.

Господарський договір згідно зі ст.174 ГК України є однією із підстав виникнення господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст.1-4,181 ГК України до господарських відносин застосовуються правила Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частиною 1 ст.265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст.712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Зобов`язання покупця за договором поставки забезпечені порукою відповідно до договору поруки, укладеного позивачем та ТОВ "Екоагроферма" 31.05.2022 р. Умови договору поруки відповідають нормам ст.ст.553-559 ЦК України.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Господарський суд Житомирської області 04.09.2023 р. частково задоволив позов у справі № 906/657/23.

Суд першої інстанції зменшив на 80% розмір штрафу та зменшив 36% річних до 20% річних. Відповідно до рішення суду першої інстанції з відповідачів підлягає солідарному стягненню 379969,34 грн заборгованості з курсової різниці, 122256,53 грн штрафу та 139059,20 грн 20% річних.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач сплатив вартість товару.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення, врахував захищеність майнових інтересів позивача внаслідок нарахування 379969,34 грн курсової різниці. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги наведені відповідачем обставини, що спричинили заборгованість, а також те, що матеріали справи не містять обґрунтування та доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку із таким простроченням. Пославшись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18, із урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд зменшив розмір штрафу та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України як такі, що спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора.

Рішення оскаржується відповідачем ТОВ "Екоагроферма" в частині стягнення з відповідачів 20 % річних у розмірі 139059,20 грн.

Колегією суддів встановлено, що п. 7.2.3 договору № AG70-05/22ЖТ від 04.05.2022 р. визначено, що відповідно до вимог ст. 625 ГПК України за порушення грошового зобов`язання відповідач ТОВ «Екоагроферма» зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Суд першої інстанції зменшив розмір процентів річних до 20% річних з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з огляду на вимоги розумності, справедливості, пропорційності з урахуванням правової позиціі Великої Палати Верховного Суду. Колегія суддів погоджується із такими обґрунтованими висновками суду першої інстанції і зауважує наступне.

Доводи скаржника про настання форс-мажорних обставин як підставу для зменшення суми 20% річних колегія суддів оцінює як необґрунтовані у даній справі. Так, сам факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу в Україні в рівній мірі має значення для обох сторін договору, тому оцінюється судом з урахуванням балансу інтересів обох сторін договору.

Щодо тверджень скаржника про ненадання оцінки судом першої інстанції його доводам про настання форс-мажорних обставин на підставі листа ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 колегія судів зазначає наступне.

Скаржник як докази настання форс-мажорних обставин, надав суду першої інстанції, лист-відповідь на претензію позивача від 09.12.2022 р. № 131/2022, лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, та лист-звернення до Народницької селищної військової адміністрації від 11.05.2023 р. № 42/2023 /а.с. 66-68 у т. 1/.

У листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 зазначено про те, що визнається форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 р. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними.

Разом з тим, необхідною умовою для звільнення від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Так, у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 р. у справі № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а саме :

- статтею 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Так само у постанові від 25.01.2022 р. у справі № 904/3886/21 та у постанові від 14.06.2022 р. у справі № 922/2394/21 Верховний Суд зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести 1) факт їх виникнення; 2) те, що обставини є форс-мажорними 3) для конкретного випадку.

Такі висновки Верховного Суду враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

13.05.2022 р. ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 р., за кожним зобов`язанням окремо.

В порядку, визначеному нормами частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" та з урахуванням наведених роз`яснень сертифікат відповідачеві ТОВ «Екоагроферма» не виданий і відсутні докази звернення відповідачем до регіональної ТПП.

Отже, саме суд на підставі наявних у матеріалах доказів має встановлює, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Натомість лише посилання відповідача у справі на наявність обставин непереборної сили без надання суду доказів в порядку ст..ст. 74, 76-78 ГПК України не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 6.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, а саме: паводок, землетрус, інші стихійні лиха (перелік є вичерпним), і якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього договору.

Умовами п. 6.2 договору також погоджено, що сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань по цьому договору внаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана в трьохденний термін письмово повідомити іншу сторону про настання і припинення таких обставин. Повідомлення повинно бути підтверджене довідкою територіального органу ТПП України. Відсутність повідомлення позбавляє сторону права посилатись на обставини непереборної сили як на підставу звільнення від відповідальності.

Колегія суддів враховує, що договір поставки, так само як договір поруки, укладені сторонами після початку військової агресії Російської федерації проти України, бойових дій та введення воєнного стану, тоді як відповідач не повідомляв позивача про настання будь яких несприятливих наслідків для виконання відповідачами своїх зобов`язань, як це визначено умовами договору.

Норми статті 617 ЦК України передбачають, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно і об`єктивно оцінив обставини у справі, підтверджені доказами в порядку ст..ст. 74, 76-78 ГПК України. Нараховані позивачем відсотки річних зменшені судом першої інстанціі з урахуванням таких обставин та з огляду на вимоги розумності, справедливості, пропорційності з урахуванням правової позиціі Великої Палати Верховного Суду. Доводи скаржника не спростовують обґрунтованих висновків суду, тому рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству і не встановлені підстави для його зміни чи скасування відповідно до норм ст..277 ГПК України.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/657/23 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 30.11.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.