РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2023Справа № 910/10224/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за первісним позовом Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго"

про стягнення 233 487,54 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго"

до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

про визнання недійсним договору

Представники учасників справи:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Переяславська М.В.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Курпіль А.М.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

В обґрунтування підстав з якими обумовлюється можливість задоволення позову позивач за первісним позовом вказує, що на виконання умов специфікації № 1 до договору, 14.11.2022 ним було направлено заявку на поставку товару № 143 від 14.11.2022 на електронну адресу ТОВ "Дарекс-Енерго" (). У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказав обсяг поставки і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказали в цій специфікації. ТОВ "Дарекс-Енерго" повинно було поставити товар по специфікації № 1 до договору на загальну суму 248 391,00 грн. у строк до 14.12.2022 включно, однак, поставки товару відповідачем за первісним позовом здійснено не було. Відтак, у зв`язку з простроченням відповідачем за первісним позовом поставки товару, позивачем за первісним позовом у відповідності до п. 11.2. договору за період з 15.12.2022 по 31.05.2023 (зокрема, на 168 календарних днів) було здійснено нарахування пені в сумі 208 648, 44 грн та штрафу в сумі 24 839, 10 грн, які відповідно й просить суд стягнути з ТОВ "Дарекс-Енерго".

У відповіді на відзив позивач за первісним позовом зазначає, що посилання відповідача за первісним позовом на п. 15.3. договору є необґрунтованим та недоречним, так як саме в кожному конкретному випадку під визначений товар, який зазначений у специфікації, яка є невід`ємною частиною та додатком до договору, визначається порядок та умови поставки постачальником товару покупцю. Також, позивач за первісним позовом зазначає, що посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 09.11.2022 № 1260 є неправомірними та необґрунтованими.

У відзиві відповідач за зустрічним позов заперечує щодо його задоволення, вказуючи, що згідно витягу з Єдиною державного реєстру юридичних осіб (від 06.08.2023 за кодом 3), станом на 21.10.2022 щодо ТОВ "Дарекс-Енерго" в розділі "Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори", станом на 21.10.2022 - для укладання та підписання договору, також значений: Чухно Андрій Володимирович, який мав повноваження (прописано): вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо).

Відтак, згідно реєстраційних та інших даних з витягу, станом на 21.10.2022 стосовно ТОВ "Дарекс-Енерго" Чухно Андрій Володимирович був наділений повноваженнями для укладення та підписання договору зі сторони ТОВ "Дарекс-Енерго" без будь-яких обмежень чи остережень.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відповідачем за первісним позовом відзиві останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, про відсутність в нього обов`язку з поставки позивачу за первісним позовом товару, у зв`язку з відсутністю заявки АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" оформленої відповідно до вимог договору та направленої відповідачу за первісним позовом. Відповідач за первісним позовом також зазначає, що на момент звернення із заявкою набрали чинності норми про звільнення від оподаткування податком на додану вартість товару за договором - дизельної електростанції (постанова Кабінету Міністрів України від 09.11.2022 № 1260). Звільнення від оподаткування ПДВ тривало до 30.06.2023 включно. Таким чином, у разі поставки відповідачем за первісним позовом товару позивачу за первісним позовом згідно письмової заявки, останній мав сплатити відповідачу, крім ціни товар суму нарахованого на неї ПДВ. Відповідно, відповідач за первісним позовом безпідставно набув би 41 398,50 грн., належного позивачу за первісним позовом, що є недопустимим.

В обґрунтування підстав, з якими обумовлюються можливість визнання недійсним, з моменту укладення договору поставки № 373, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що спірний правочин був вчинений за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у представника ТОВ "Дарекс-Енерго" (ч. 2 ст. 203 та ст. 241 ЦК України), невідповідності волевиявлення учасників правочину їх внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України) та відсутності спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

3. Процесуальні дії у справі

Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про стягнення пені та штрафу в розмірі 233 487,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

25.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

07.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

07.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" до свого провадження. Розгляд зустрічної позовної заяви вирішено здійснювати спільно з первісним позовом. Вирішено здійснювати розгляд справи № 910/10224/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 21.09.2023.

16.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив відповідача за первісним позовом.

21.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив відповідача за первісним позовом.

06.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго".

11.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго".

21.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 05.10.2023.

20.09.2023 та 26.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли клопотання позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи.

За наслідками розгляду клопотання позивача за зустрічним позовом про відкладення судового засідання, суд визнав його необґрунтованим, оскільки, позивач не був обмежений в праві звернутися до суду із клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

З огляду на що, у підготовчому засіданні 05.10.2023, суд не видаляючись до дорадчої кімнати ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 повідомлено учасників процесу про судове засідання, які відбудеться 09.11.2023.

У зв`язку з несправністю технічної системи аудіозапису проведення та фіксування судового засідання 09.11.2023 було унеможливлено, про що складено відповідний акт.

У судовому засіданні 09.11.2023 було оголошено перерву до 16.11.2023.

10.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли клопотання та заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

13.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" в якому останній зазначає, що при зверненні до суду із зустрічним позовом в прохальній його частині було допущено описку, а саме вказано номер договору поставки 383 замість вірного 373.

У судовому засіданні 16.11.2023, що проводилось в режимі відеоконференції представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом та просив суд про їх задоволення, натомість, заперечив щодо задоволення зустрічного позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача заперечив щодо вимог за первісним позовом, просив суд відмовити в задоволенні позову, в той час, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та просив суд про їх задоволення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 16.11.2023 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21.10.2022 між Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" (далі - постачальник) укладено договір поставки № 373 за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі - товар), які є невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

До договору укладалася специфікація № 1 від 21.10.2022 (далі - специфікація № 1) у відповідності до п. 1.1. договору є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього договору.

За умовами п. 3.7. договору, датою поставки товару є - дата передачі товару постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній.

Відповідно до п. 3.8. договору - зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами договору акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю.

Пунктом 3.11. договору визначено, що дата поставки товару визначається в специфікації до договору .

Так, згідно специфікації № 1 від 21.10.2022 до договору, постачальник зобов`язувався поставити покупцю товар:

- "дизельна електростанція DE-22 RS Zn" (1 шт.) на загальну суму 248 391,00 грн. (з ПДВ), термін поставки - до 30 календарних днів з моменту письмового звернення покупця.

Умови поставки товару - DDP, склад AT "Марганецький ГЗК", м. Марганець, згідно Правилами Інкотермс 2010.

Згідно Правил Інкотермс (2010) термін DDP означає - "поставка зі сплатою мита" (... назва місця призначення). Термін "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару (який пройшов митне очищення для імпорту), без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення. Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Покупець зобов`язаний сплатити ціну товару у відповідності з договором купівлі-продажу

Позивач за первісним позовом вказує, що на виконання умов специфікації № 1 до договору, 14.11.2022 ним було направлено заявку на поставку товару № 143 від 14.11.2022 на електронну адресу ТОВ "Дарекс-Енерго" (). У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказав обсяг поставки і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказали в цій специфікації.

Так, на переконання позивача за первісним позовом, ТОВ "Дарекс-Енерго" повинно було поставити товар по специфікації № 1 до договору на загальну суму 248 391,00 грн. у строк до 14.12.2022 включно, однак, поставки товару відповідачем за первісним позовом здійснено не було.

Відтак, у зв`язку з простроченням відповідачем за первісним позовом поставки товару, позивачем за первісним позовом у відповідності до п. 11.2. договору за період з 15.12.2022 по 31.05.2023 (зокрема, на 168 календарних днів) було здійснено нарахування пені в сумі 208 648, 44 грн та штрафу в сумі 24 839, 10 грн, які відповідно й просить суд стягнути з ТОВ "Дарекс-Енерго".

В той час, ТОВ "Дарекс-Енерго" вказує про відсутність в нього обов`язку з поставки позивачу за первісним позовом товару, у зв`язку з відсутністю заявки АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" оформленої відповідно до вимог п. 15.3. договору та направленої відповідачу за первісним позовом.

Натомість, ТОВ "Дарекс-Енерго" звернулось із зустрічним позовом до АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним, з моменту укладення договору поставки № 373, обґрунтовуючи недійсність такого правочину тим, що він вчинений за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у представника ТОВ "Дарекс-Енерго" (ч. 2 ст. 203 та ст. 241 ЦК України), невідповідності волевиявлення учасників правочину їх внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України) та відсутності спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 373 від 21.10.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які у свою чергу кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір обов`язковий до виконання.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Що стосується вимог позивача за первісним позов, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

В п. 5, 6 специфікації № 1 від 21.10.2022 до договору сторони погодили термін поставки: до 30 календарних днів з моменту письмового звернення покупця.

Поставка здійснюється постачальником тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки покупця. Заявка покупця направляється рекомендованим листом та на електронну адресу постачальника e-mail: з електронної адреси покупця або і така заявка є підставою для поставки товару за цією специфікацією.

Як було встановлено судом вище, у позовній заяві позивач за первісним позовом зазначає, що 14.11.2022 ним направлено заявку на поставку товару № 143 від 14.11.2022 на електронну пошту відповідача за первісним позовом . До позову було додано: скан-копію заявки на поставку товару № 143 від 14.11.2022 згідно специфікації договору; скрін-витяг, зі змісту якого вбачається направлення 14.11.2022 з електронної пошти на електронну пошту 1 файл заявка.pdf.

Відповідно до п. 15.3 договору, укладення додаткових угод, додатків, змін, доповнень, актів та інших документів до договору або на виконання цього договору, обмін листами, повідомленнями, іншими документами між сторонами здійснюється:

- шляхом оформлення таких документів в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису, що відбиває як відбиток підпису, так і відбиток печатки сторін або

- шляхом оформлення таких документів на паперовому носії. Оформлення документів в паперовому вигляді (як тільки в паперовому, так і паралельно з оформленням електронних документів) здійснюється виключно за згодою сторін.

Згідно цього договору сторони використовують електронний цифровий підпис, підтверджений з використанням посиленого сертифіката ключа, отриманого в Акредитованому Центрі Сертифікації Ключів ПАТ КБ "ПриватБанк" або в іншому центрі сертифікації ключів, зазначених сторонами.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

В той час, як про це вказує відповідач за первісним позовом та що у свою чергу було встановлено судом, із наданих позивачем за первісним позовом у підтвердження факту направлення ТОВ "Дарекс-Енерго" заявки на поставку товару, не вбачається за можливе встановити, що вона підписана уповноваженою особою АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", як це передбачено п. 1.3. договору, з використанням електронного цифрового підпису, що відбиває як відбиток підпису, так і відбиток печатки позивача, підтвердженого з використанням посиленого сертифіката ключа, отриманого в Акредитованому Центрі Сертифікації Ключів ПАТ КБ "ПриватБанк", як це визначено сторона в п. 15.3. договору.

Разом з тим, суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів, щоб свідчили про згоду сторін на оформлення заявки на поставку товару в паперовому вигляді або з використанням електронного цифрового підпису, що відбиває як відбиток підпису, так і відбиток печатки АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" підтвердженого з використанням посиленого сертифіката ключа отриманого в іншому центрі сертифікації ключів, оскільки, позивачем за первісним позовом таких доказів суду не надано..

В той час, враховуючи розбіжності сторін в оформленні заявки на отримання товару, суд вважає за необхідне застосувати принцип "contra proferentem".

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Цей механізм закріплений у міжнародних актах, зокрема, відповідно до ст. 4.6 Принципів УНІДРУА, п. 1 ст. 11-8:103 Модельних правил європейського приватного права, ст. 5:103 Принципів Європейського договірного права, "у разі сумніву стосовно значення спеціально не узгодженої умови договору перевага надається тлумаченню, яке протилежне інтересам сторони, яка її запропонувала"

Саме споживчі договори, які укладаються на стандартних умовах, є пріоритетною сферою застосування принципу contra proferentem, який застосовується для тлумачення на користь споживача. Оскільки стандартні умови визначаються однією зі сторін договору, то вони не є результатом переговорів і в їх змісті не відображається реальна воля контрагентів.

Якщо умови договору формуються одним із контрагентів, то він повинен нести відповідальність за негативні наслідки, які викликані їх неясністю. Праву однієї зі сторін визначати умови договору повинен відповідати обов`язок забезпечувати зрозумілість таких умов. Якщо ж сторона не використала свій шанс, то негативні наслідки повинні стосуватися саме її, а не іншої сторони, яка не брала участі у формулюванні умов договору. Тобто правило contra proferentem варте розглядати і як санкцію стосовно недобросовісного контрагента, оскільки неясність може виникати через зловживання своїм становищем, умисне включення в договір двозначних формулювань з метою отримання вигоди Застосування правила contra proferentem у такому випадку є справедливим та обґрунтованим, що дає змогу захистити права слабшої сторони договору.

Відтак, суд вказує, що оскільки, специфікація є саме невід`ємною частиною договору, в той час, як виключно в договорі сторонами погоджено яким чином має бути здійснено оформлення та обмін електронними документами, зокрема, й заявки на поставку товару, то за таких обставин, суд дійшов висновку, що всі ризики та негативні наслідки, що виникли в результаті невірного оформлення такої заявки - несе особа, яка прийняла такі умови, тобто, АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Таким чином, як станом на час звернення позивача з первісним позовом до суду, так й станом на час розгляду даної справи, у відповідача за первісним позовом відсутній обов`язок з поставки товару, у зв`язку з відсутністю заявки АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" оформленої та направленої ТОВ "Дарекс-Енерго" відповідно до визначених сторонами умов договору.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ "Дарекс-Енерго" на користь АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" пені та штрафу, оскільки, відповідач за первісним позовом не є таким, що порушив договірні зобов`язання та прострочив строк поставки товару, адже, перебіг такого строку для його поставки ще не розпочався.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Разом з тим, суд зазначає, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно з ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З огляду на положення ст. 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

За приписами ч. 1, 3 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Судом встановлено, що зі сторони ТОВ "Дарекс-Енерго" (як постачальника) договір поставки № 373 та специфікацію № 1 підписав Чухно Андрій Володимирович, підпис якого скріплений печаткою товариства.

Як про це відзначає відповідач за зустрічним позовом та що у свою чергу не було спростовано позивачем за зустрічним позовом, перед укладенням та підписанням сторонами означених вище договору поставки та специфікації № 1, передували контакти між працівниками підприємств, в тому числі, шляхом використання електронної пошти.

Зокрема, 22.09.2022 АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" було отримано засобами електронної пошти повідомлення від ТОВ "Дарекс-Енерго" (скрін-витяг з електронної пошти за 22.09.2022 міститься в матеріалах справи), в якому було зазначено, що підписантом договору буде Чухно Андрій Володимирович, дані якого й були відображені в спірному договорі та специфікації №1.

Означені вище договір поставки № 373 та специфікація № 1 до нього, підписані зі сторони ТОВ "Дарекс-Енерго" без жодних зауважень та заперечень стосовно вказаних в ньому даних підписантів.

Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що інших можливостей у сторін договору для перевірки даних підписантів від підприємств, крім тих, які надавалися один одному перед підписанням договору, не було.

Крім того, як про це вказує відповідач за зустрічним позовом та що у свою чергу встановлено судом, згідно витягу з Єдиною державного реєстру юридичних осіб (від 06.08.2023 за кодом 3), станом на 21.10.2022 щодо ТОВ "Дарекс-Енерго" в розділі "Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори" (на стор. 4), станом на 21.10.2022 - для укладання та підписання договору, також значений Чухно Андрій Володимирович, який мав повноваження (прописано): вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо).

Відтак, згідно реєстраційних та інших даних з витягу, станом на 21.10.2022 стосовно ТОВ "Дарекс-Енерго" Чухно Андрій Володимирович був наділений повноваженнями для укладення та підписання договору зі сторони ТОВ "Дарекс-Енерго" без будь-яких обмежень чи остережень.

Отже, з огляду на викладене, посилання позивача за зустрічним позовом на вчинення правочину зі сторони ТОВ "Дарекс-Енерго" за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у представника, не знайшли свого підтвердження, оскільки, спростовані викладеними вище обставинами.

Таким чином, суд зазначає, що всі вимоги, які встановлені ст. 203 ЦК України, при укладанні та підписанні договору поставки № 373 від 21.10.2022 сторонами були дотримані, а належні повноваження Чухно Андрія Володимировича на вчинення дій від ТОВ "Дарекс-Енерго" підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (від 06.08.2023 за кодом 3), станом на 21.10.2022.

Разом з тим, суд вказує, що посилання позивача за зустрічним позовом щодо невідповідності волевиявлення учасників правочину їх внутрішній волі та відсутності спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, не знайшли свого підтвердження, а є лише припущенням.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні первісного позову та відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ "Дарекс-Енерго" на користь АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" пені та штрафу, оскільки, відповідачем за первісним позовом не було порушено договірні зобов`язання та не прострочено строк поставки товару, адже, перебіг такого строку для його поставки ще не розпочався.

Також, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, оскільки, всі вимоги, які встановленні ст. 203 ЦК України, при укладанні та підписанні договору поставки № 373 від 21.10.2022 сторонами були дотримані, а належні повноваження Чухно Андрія Володимировича на вчинення дій від ТОВ "Дарекс-Енерго" підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (від 06.08.2023 за кодом 3). Тоді, як посилання позивача за зустрічним позовом щодо невідповідності волевиявлення учасників правочину їх внутрішній волі та відсутності спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, не знайшли свого підтвердження, а є лише припущенням.

Разом з тим, суд зазначає, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за первісним позовом - покладаються на позивача за первісним позовом, за зустрічним позовом - покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про стягнення 233 487,54 грн. - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покласти на Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

3.У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору - відмовити повністю.

4.Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.12.2023

Суддя С. В. Стасюк