РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2023Справа № 910/14068/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей агро»

про стягнення 675240,06 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей агро» про стягнення 675240,06 грн, в тому числі: 378238,68 грн 30% річних, 297001,38 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору поставки обладнання №10032021-3 від 10.03.2021 (далі - Договір).

Суд своєю ухвалою від 06.09.2023 відкрив провадження у справі № 910/14068/23 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відхилив позовні вимоги у поданому суду відзиві, зазначивши, що відсутні підстави для нарахування позивачем інфляційних втрат та 30% річних, оскільки договір є припиненим.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

10 березня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Спрей Агро» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» (покупець) уклали договір поставки обладнання №10032021-3 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити обладнання (далі - товар). Поставка товару здійснюється на підставі укладених сторонами специфікацій, в яких зазначаються найменування, кількість, номенклатура (асортимент), вартість та інші характеристики, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна на товар встановлюється у специфікаціях (п. 5.1 Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах поставки, зазначених в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 р. (п. 7.1 Договору)

Згідно з п. 10.4 Договору якщо термін порушення строку поставки товару перевищує граничний строк поставки вказаний в договорі або в специфікаціях до цього договору, покупець має право на розірвання договору повністю або в частині, а постачальник повинен протягом 3 календарних днів, з моменту направлення повідомлення покупцем про розірвання договору повернути на поточний рахунок покупця сплачені грошові кошти за непоставлений товар та відшкодувати усі збитки понесені покупцем.

У специфікації №1 від 10.03.2021 до Договору (далі - специфікація) сторони узгодили найменування товару - «Змішувальна станція для ЗЗР та добрив»; кількість - 4 шт; строк поставки (дата) - 17.05.2021; граничний строк поставки (дата) - 20.05.2021, вартість 1533967,97 грн.

Згідно з п. 3 специфікації покупець сплачує продавцю 920380,78 грн, що становить 60% від загальної вартості товару у термін до 5 календарних днів з дати виставлення рахунку постачальником. Решта суми, що становить 613587,19 грн (40% вартості товару), покупець сплачує у термін до 10 календарних днів, з моменту підписання сторонами акту-прийому передачі.

Позивач перерахував відповідачеві 920380,78 грн (платіжне доручення №27 від 30.03.2021).

У зв`язку з тим, що відповідач не поставив товар, 16.06.2021 позивач звернувся до відповідача з листом №16/06-3 від 16.06.2021, у якому повідомив відповідача про розірвання Договору та вимагав повернути суму попередньої оплати за товар у розмірі 920380,78 грн протягом 3 календарних днів з моменту направлення повідомлення.

Відповідач не повернув кошти.

Неналежне виконання умов Договору було предметом розгляду у справі №910/20959/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей агро» про стягнення 1196875,70 грн.

01 листопада 2022 року Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей Агро» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» 920380,78 грн боргу, 190632,29 грн 30% річних (за період 31.03.2021-07.12.2021), 67376,92 грн пені, 18485,71 грн інфляційних втрат (за період 01.07.2021-30.11.2021), 17953,14 грн судового збору (разом 1214828,84 грн).

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач погасив 920380,78 грн боргу 21.04.2023.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 10.10 Договору сторони погодили, що у разі порушення постачальником строків поставки товару, передбачених цим договором, за який внесена покупцем повна або часткова попередня оплата, постачальник за користування грошовими коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцю 30% річних, від суми коштів, сплачених покупцем, за період з дня оплати і до дня його фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Укладання договору є наслідком збігу волі та волевиявлення сторін, що забезпечує свободу договору.

Сторонами договору, тобто суб`єктами зобов`язання, є управомочена сторона - кредитор, та зобов`язана сторона - боржник.

У ст. 14 ЦК України закріплені основні принципи виконання цивільних обов`язків. Так само як і цивільні права, що кореспондуються з ними, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З метою гарантії стабільності суспільних відносин закон визначає загальні умови виконання зобов`язання такі як виконання його належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України) та встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання (ст. 525 ЦК України).

Як зазначено вище сторони Договору досягли згоди, що покупець має право на розірвання договору повністю або в частині, а постачальник повинен протягом 3 календарних днів, з моменту направлення повідомлення покупцем про розірвання договору повернути на поточний рахунок покупця сплачені грошові кошти за непоставлений товар та відшкодувати усі збитки понесені покупцем, а у разі неповернення коштів постачальник зобов`язаний сплатити 30% річних, від суми коштів, сплачених покупцем, за період з дня оплати і до дня його фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 297001,38 грн інфляційних втрат та 378238,68 грн, визначивши датою закінчення періоду прострочення 21.04.2023, тоді як вірною датою є 20.04.2023.

Суд погоджується з визначеним позивачем розміром інфляційних втрат - 297001,38 грн.

Водночас, за розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 377482,20 грн 30% річних (499 днів за період з 08.12.2021 по 20.04.2023). Суд відмовляє в частині стягнення 756,48 грн 30% річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 377482,20 грн 30% річних, 297001,38 грн інфляційних втрат. Суд відмовляє в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей агро».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спрей агро» (вул. Пшенична, 2, м. Київ, 03680, код 37921986) на користь товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» (вул. Українська, 101, село Росохач, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78151, код 40093263) 377482,20 грн 30% річних, 297001,38 грн інфляційних втрат, 10117,25 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун