ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 Справа № 914/2910/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Березяк Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу №914/2910/23

за позовом: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Іваненка Романа Володимировича , м. Стрий Львівської області,

про: стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 1500,00 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Військової частини НОМЕР_1 до Фізичної особи-підприємця Іваненка Романа Володимировича про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 1500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору на закупівлю моторних мастил №24/2, 07 листопада 2022 платіжним дорученням №699 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача оплату за дизельну олію у розмірі 9000,00 грн з яких 1500,00 грн - податок на додану вартість.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2022 року №178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд повернути надмірно сплачені кошти на оплату ПДВ у розмірі 1500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Копія ухвали суду від 04.10.2023 надіслана відповідачу 04.10.2023 на адресу реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: «вул. Ленкавського, 4 Б/7, м. Стрий, Львівська область, 82408», а також на електронну адресу зазначену в реєстрі: .

Поштове відправлення на адресу відповідача з ухвалою про відкриття провадження у справі повернулося до суду 25.10.2023, причина повернення «за зазначеною адресою не проживає».

Так, відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, відповідно до позицій, висловлених у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Негативні наслідки неодержання товариством звернення до нього за юридичною адресою, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).

Таким чином, суд констатує, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи судом, останньому забезпечено право на реалізацію його прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 04.10.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на поштову та електронну адреси відповідача копії ухвали суду у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

На адресу суду 17.10.2023 позивачем подано клопотання (вх.№4144/23) про зупинення провадження у справі.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Міністерством оборони України було подано до Київського окружного адміністративного суду позов щодо оскарження вимоги від 18.05.2023 Державної аудиторської служби України, яка полягала у вжитті заходів реагування в тому числі з приводу надмірно сплаченого податку на додану вартість по договорах і контрактах на постачання паливно-мастильних матеріалів. Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.08.2023 №320/20717/23 передав зазначену адміністративну справу за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду правомірності сплати ПДВ по укладеним договорам на постачання паливно- мастильних матеріалів наразі є предметом судового розгляду і перебуває у провадженні у Харківського окружного адміністративного суду

Як стверджує позивач, рішення по вказаній справі має значення для виявлення судом обставин, підстав, фактів, без встановлення яких об`єктивно неможливо розглянути справу №914/2910/23, а саме чи має застосовуватись до вказаних договорів нульова ставка податку на додану вартість.

Відтак, позивач просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №320/20717/23.

Суд, розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, встановив наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Приймаючи судове рішення за вказаним клопотанням, суд враховує нормативні приписи пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

До свого клопотання позивач не долучає ані копії позовної заяви у справі №320/20717/23, ані копії судових рішень у цій справі, які б дозволили з`ясувати обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги; всупереч пункту 5 частини першої статті 170 Господарського процесуального кодексу України підстави заявленого клопотання не обґрунтовані.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 у справі №320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій та скасування вимоги вирішено зазначену адміністративну справу передати голові Київського окружного адміністративного суду для видання розпорядження про передачу цієї справи за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду. Зміст цієї ухвали суду не дозволяє більш детально з`ясувати предмет і підстави позову.

Відомості щодо подальшого руху справи в указаному офіційному веб-ресурсі відсутні, оскільки інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень".

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що подане клопотання недостатньо аргументоване, а наявні у справі №914/2910/23 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що є предметом судового розгляду.

При цьому, в постановах Верховного Суду у справах №910/5425/18, від 20.06.2019, №910/12694/18 зазначено, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Разом з цим, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18.

Відтак, суд дійшов висновку, що правові підстави для зупинення провадження у справі, відсутні, відтак заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, 04 листопада 2022 року між Військовою частиною НОМЕР_2 (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник) укладено Договір на закупівлю моторних мастил №24/2.

Згідно пункту 1.1. Договору Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити ного на умовах даного договору.

Номенклатура, асортимент, кількість товару, який Продавець зобов`язується передати Покупцю (далі-товар), та код товару згідно з Державним класифікатором ДК-021:09134100-8 Дизельні оливи 5W30 (пункт 1.2. Договору).

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється на складі Покупця в присутності представника Продавця (пункт 3.2. Договору).

Приймання товару оформлюється актом приймання - передачі, який підписується представниками Покупця та Продавця яри прийманні товару та затверджується командиром військової частини НОМЕР_1 (пункт 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору загальна вартість товару становить 9000,00 грн з ПДВ.

На виконання умов договору сторони уклали Специфікацію до Договору №24/2 від 04.11.2023 з якої вбачається, що відповідач зобов`язався поставити позивачу:

1. Олива моторна SUPER Tonic K SAE 5W30 AR-15DBCF у кількості 9 кг на суму 3300,00 грн без ПДВ;

2. Олива моторна SUPER Tonic K SAE 5W30 (20L)AR-15DBC5 у кількості 18 кг на суму 4200,00 грн без ПДВ;

Загальна вартість товару згідно Специфікації складає: 9000,00 грн з ПДВ.

Згідно акту прийому-передачі товару від 04.11.2022 Продавець передав, а Покупець прийняв матеріальні засоби згідно Договору №24/2 від 04.11.2023 у розмірі 9000,00 грн з ПДВ.

Згодом, 07 листопада 2022 року платіжним дорученням №699 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача оплату у розмірі 9000,00 грн, з яких ПДВ 1500,00 грн.

Однак, з листа Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.54/02-2171ВИХ-23 від 21.07.2023, позивач виявив, що Військовою частиною НОМЕР_1 було помилково сплачено ПДВ у розмірі 1500,00 грн.

Так, листом-претензією №350/489/1693пс від 10.08.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення зайво витрачених бюджетних коштів на оплату податку на додану вартість на рахунок військової частини НОМЕР_1 , однак, відповіді не отримав.

У зв`язку з неповерненням відповідачем зайво сплачених бюджетних коштів позивач змушений був звернутися до Господарського суду Львівської області з матеріально-правовою вимогою про стягнення 1500,00 грн надмірно сплачених коштів.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача суми надмірно сплачених коштів у вигляді податку на додану вартість у розмірі 1500,00 грн.

Згідно з підпунктами "а" і "б" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом "г" підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України №178 від 02.03.2022 до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Системний аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку, що приписи підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 поширюються зокрема на діяльність Військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, операції з постачання позивачу дизельної оливи за Договором №24/2 оподатковуються за нульовою ставкою, що свідчить про безпідставне включення в ціну вказаного договору суми ПДВ.

Позивач з огляду на вимоги вищезазначених нормативних актів звернувся до відповідача із листом-вимогою про повернення зайво витрачених бюджетних коштів на оплату податку на додану вартість на рахунок позивача у розмірі 1500,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів повернення зайво витрачених бюджетних коштів на оплату податку на додану вартість у розмірі 1500,00 грн.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, якщо сторона зобов`язання набула кошти (суму ПДВ) за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, то такі кошти набуто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Постанова КМУ №178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовувалась з 24.02.2022.

Водночас відповідач не повернув та не вжив жодних дій щодо повернення безпідставно набутих коштів і після звернення позивачем із вимогою про повернення сплачених коштів у виді податку на додану вартість за Договором на закупівлю моторних олив у розмірі 1500,00 грн.

Відтак, відповідач отримав від позивача суму ПДВ, попри те, що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, відтак наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 1500,00 грн, оскільки неповернення відповідачем позивачу зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом. Аналогічної правової позиції (за змістом) дотримується Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №916/707/21.

Враховуючи наведене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00 грн суми надмірно сплачених коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 2684,00 грн.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Іваненка Романа Володимировича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) 1500,00 грн основного боргу та 2684,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Березяк Н.Є.