РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1337/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Комунальне підприємство Менакомунпослуга Менської міської ради,

, вул. Робітнича, 1, м. Мена, Чернігівська область, 15600

Відповідач: Державна установа Менська виправна колонія (№91),

, провул. Дружби, 5, смт Макошине, Корюківський район, Чернігівська область, 15652

Предмет спору: стягнення 290 459,01 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Менакомунпослуга Менської міської ради звернулося до суду з позовом до Державної установи Менська виправна колонія (№91), у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 290 459,01 грн заборгованості за надані послуги з відведення стічних вод.

Процесуальні дії у справі.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду.

Також ухвалою від 02.10.2023 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачам відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Копія ухвали суду від 02.10.2023 отримана відповідачем 05.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №904.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 10.10.2023, для подання відзиву 20.10.2023.

Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов у встановлені судом строки від відповідача не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого водовідведення №24/18-Г від 18.01.2023 в частині сплати коштів за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 290 459,01 грн.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

18.01.2021 між Комунальним підприємством «Менакомунпослуга» Менської міської ради (далі Виконавець) та Державною установою «Менська виправна колонія (№ 91)» (далі Споживач) укладено договір № 24/18-Г про надання послуг з централізованого водовідведення (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги централізованого водовідведення (код згідно ДК 021:2015:90430000-0 послуги з відведення стічних вод), а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за нормами, затвердженими виконавчим комітетом № 287 від 28.09.2021.

Виконавець забезпечує вчасно та якісно надавати послугу з централізованого водовідведення відповідно до параметрів, встановлених та затверджених норм, на межі розподілу інженерно-технічних систем відповідно до Додатку № 1 цього Договору «Акт розмежування балансової належності, інженерно-технічних систем по наданню послуг з водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін» (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору ціна на послуги з централізованого водовідведення становить 39,25 грн за 1 м куб., в т.ч. ПДВ.

Сума цього Договору становить 309 600,00 грн, в т.ч. ПДВ 51 600,00 грн. Сума договору є орієнтовна і може змінюватись в зв`язку зі зміною собівартості послуг, або від кількості споживачів даної послуги (п. 2.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Відповідно до п. 3.2 Договору оплата послуг здійснюється після виконання послуг по пред`явленню виконавцем рахунків, виданих на підставі цього договору та супровідних документів в термін 10-ти днів з моменту виставлення рахунку.

Підставою для оплати послуг є акт виконаних робіт (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 3.4 Договору нарахування за виконані послуги здійснюється по нормам витрат води для потреб Менської виправної колонії (№91), які затверджені Менською міською радою, виконавчим комітетом № 287 від 28.09.2021, та фактичного перебування споживачів.

За умовами п. 10.1 Договору договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині грошових розрахунків до повного виконання споживачем своїх зобов`язань згідно умов даного договору. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносин, що виникли до його укладення, тобто з 01.01.2023.

Між сторонами 31.08.2023 укладено додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої в зв`язку з встановленням приладів обліку води сторони вирішили внести зміни до п. 3.4 Договору, виклавши його в новій редакції:

« 3.4. Нарахування за виконані послуги з 25.08.2023 буде здійснюватися згідно лічильника МТК-UA-50, заводський номер 78, перші показання 22947, місце встановлення шахта, дата останньої повірки 21.08.2023, міжповірочний інтервал 21.08.2017.

Виконавець має право доступу до приміщень, в яких встановлено вузли розподільного обліку, за показаннями яких здійснюється такий розподіл в термін до 30 числа місяця звіряється актом звітом про використання води представниками обох сторін.

В разі виходу лічильника з ладу нарахування за виконані послуги здійснюється по нормам витрат води для потреб менської виправної колонії (№ 91), які затверджені виконавчим комітетом Менської міської ради від 28.09.2021 № 287, та фактичним перебування споживачів».

Позивачем складено акти здачі прийняття робіт (надання послуг) з відведення стічних вод: № ОУ-0000051 за січень 2023 року в кількості 1142,63 м куб. на суму 56626,12 грн, № ОУ-0000229 за лютий 2023 року в кількості 1465,95 м куб. на суму 57541,45 грн, № ОУ-0000438 в кількості 1503,02 м куб. на суму 58 996,54 грн, № ОУ-0000689 за квітень 2023 року в кількості 1537,53 м куб. на суму 60 351,13 грн, № ОУ-0000873 в кількості 1559,66 м куб. на суму 61 219,78 грн, № ОУ-0001093 за червень 2023 року в кількості 1592,15 м куб. на суму 62495,08 грн, № ОУ-0001310 в кількості 1625,87 м куб. на суму 63 818,65 грн, № ОУ-0001553 за період з 01.08.2023 по 24.08.2023 в кількості 1661,03 м куб. на суму 65 198,75 грн, № ОУ-0001554 за період з 25.08.2023 по 31.08.2023 в кількості 498 м куб. на суму 19 547,50 грн.

Вказані акти відповідачем підписані без зауважень щодо зазначених обсягів.

Позивачем було сформовано відповідачу рахунки-фактури на оплату послуг з відведення стічних вод на загальну суму 505 795,01 грн: № СФ-0000052 за січень 2023 року на суму 56 626,12 грн, № СФ-000228 за лютий 2023 року на суму 57 541,46 грн, № СФ-0000438 на суму 58 996,54 грн, № СФ-0000688 за квітень 2023 року на суму 60 351,13 грн, № СФ-0000872 на суму 61 219,78 грн, № СФ-0001092 за червень 2023 року на суму 62 495,08 грн, № СФ-0001311 на суму 63818,65 грн, № СФ-0001554 за період з 01.08.2023 по 24.08.2023 на суму 65 198,75 грн, № СФ-0001555 за період з 25.08.2023 по 31.08.2023 на суму 19 547,50 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач здійснив оплату наданих послуг по рахункам-фактурам № СФ-0000052, № СФ-000228, № СФ-0000438 та актам здачі - прийняття (надання послуг) № ОУ-0000051, № ОУ-0000229 та № ОУ-0000438 в повному обсязі.

Також позивач повідомив, що відповідачем станом на 01.09.2023 частково оплачено рахунок-фактуру № СФ-0000688 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000689, залишилась несплаченою заборгованість в сумі 18 215,25 грн.

Доказів оплати вказаних рахунків-фактур та актів здачі прийняття робіт (надання послуг) позивач суду не надав.

Позивач звертався до відповідача з претензію № 261 від 14.06.2023 з проханням оплатити заборгованість за надані по Договору послуги, яка станом на 14.06.2023 складала 133 035,03 грн. Дана претензія отримана відповідачем 16.06.2023, про що свідчить штамп на копії претензії.

Крім того, позивач вдруге звернувся до відповідача з претензією № 345 від 27.07.2023, в якій просив оплатити заборгованість по Договору, яка станом на 27.07.2023 становить 168 730,11 грн. Як вбачається з штампу на копії претензії, вона отримана відповідачем 28.07.2023.

Листом № 11/2190 від 18.08.2023 відповідач просив надати обґрунтування та калькуляцію для підтвердження до Генеральної дирекції з метою збільшення бюджетних асигнувань для погашення поточної заборгованості.

Заперечень або заяви відповідача щодо незгоди з нарахованою в платіжних документах сумою матеріали справи не містять.

Доказів сплати заборгованості за послугу з централізованого водовідведення в сумі 290495,01 грн матеріали справи не містять.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, позивачем надано відповідачу послуги з централізованого водовідведення, що підтверджується актами здачі прийняття робіт (надання послуг) з відведення стічних вод: № ОУ-0000051 за січень 2023 року в кількості 1142,63 м куб. на суму 56 626,12 грн, № ОУ-0000229 за лютий 2023 року в кількості 1465,95 м куб. на суму 57 541,45 грн, № ОУ-0000438 в кількості 1503,02 м куб. на суму 58 996,54 грн, № ОУ-0000689 за квітень 2023 року в кількості 1537,53 м куб. на суму 60 351,13 грн, № ОУ-0000873 в кількості 1559,66 м куб. на суму 61 219,78 грн, № ОУ-0001093 за червень 2023 року в кількості 1592,15 м куб. на суму 62 495,08 грн, № ОУ-0001310 в кількості 1625,87 м куб. на суму 63 818,65 грн, № ОУ-0001553 за період з 01.08.2023 по 24.08.2023 в кількості 1661,03 м куб. на суму 65 198,75 грн, № ОУ-0001554 за період з 25.08.2023 по 31.08.2023 в кількості 498 м куб. на суму 19 547,50 грн.

Вказані акти підписані відповідачем без зауважень.

Також позивачем сформовано рахунки-фактури на оплату послуг з відведення стічних вод на загальну суму 505 795,01 грн.

За умовами п. 3.2 Договору відповідач повинен здійснити оплату наданих послуг після виконання послуг по пред`явленню виконавцем рахунків, виданих на підставі цього договору та супровідних документів в термін 10-ти днів з моменту виставлення рахунку.

Пунктом 3.3 Договору сторони визначили, що підставою для оплати послуг є акт виконаних робіт.

Позивачем зазначено про оплату відповідачем в повному обсязі рахунків № СФ-0000052, № СФ-000228, № СФ-0000438 та часткову оплату рахунку-фактури № СФ-0000688, по якому налічується заборгованість в сумі 18 215,25 грн.

Однак доказів проведених відповідачем оплат позивачем суду не надано.

За приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, враховуючи приписи ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що заявлення позивачем до стягнення меншої суми заборгованості (на 215300,00 грн) ніж та, що підтверджується наданими доказами, є диспозитивним правом позивача і не тягне за собою жодних негативних наслідків для відповідача.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність врахування наведених позивачем обставин щодо зменшення основного боргу на суму 215 300,00 грн, а отже заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого водовідведення становить 290 495,01 грн.

На момент ухвалення рішення строк оплати наданих послуг по Договору настав.

Відповідач доказів оплати послуги з централізованого водовідведення в сумі 290495,01 грн суду не надав.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив за надані послуги з централізованого водовідведення у встановлений Договором строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 290 495,01 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 46, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи Менська виправна колонія (№91) (, провул. Дружби, 5, смт Макошине, Корюківський район, Чернігівська область, 15652) на користь Комунального підприємства Менакомунпослуга Менської міської ради (, вул. Робітнича, 1, м. Мена, Чернігівська область, 15600) 290 495,01 грн заборгованості за послуги з централізованого водовідведення та 4357,44 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун