ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 Справа № 914/2450/22(914/2632/23)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З. за участю секретаря судового засідання Демчук А.П., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА», м. Київ

про стягнення 12 272 413,96 грн

у межах провадження у справі №914/2450/22

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ", м. Львів

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; )

Представники сторін:

від позивача: Коваль В.В.

від відповідача: Тележинський М.М.

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ" у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА".

Ухвалою суду від 07.10.2022 заяву ТОВ "БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "БНК-УКРАЇНА" - прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 02.11.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" про зупинення провадження у справі за вх. №3562/22 від 01.11.2022 - відмовлено; відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" у розмірі 325 736 124,00 грн заборгованості та 24 810,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" (арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 .

Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" у встановленому законодавством порядку.

Постановою суду від 24.05.2023 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА"; припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" - арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; затверджено звіт про нарахування і виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича за виконання ним повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" за період з 02.11.2022 по 22.05.2023 на загальну суму 134 000,00 грн; визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА"; відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА"; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Хід розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

Справа №914/2450/22 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

28.08.2023 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» подало позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна», в якій просить стягнути заборгованість за Додатковою угодою № 14 від 23.12.2021 до Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29.01.2021 у розмірі 8 045 150, 57 грн., заборгованість з сплати 3 % річних (за період із 23.09.2022 по 28.08.2023) в сумі 224 823,39 грн, інфляційні нарахування (за період із 23.09.2022 по 28.08.2023) в сумі 647 530,14 грн та пеню в розмірі 3 354 909,86 грн; визначити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 8 045 150, 57 гривень за період з 29.08.2023 до моменту виконання рішення суду відповідачем та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 05.09.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» про стягнення 12 272 413,96 грн прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2450/22 про банкрутство ТОВ «БНК-Україна», справу призначено до розгляду на 27.09.23.

У судове засідання від 27.09.2023 сторони з`явилися.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, усно надав пояснення, що подати відповідь на відзив не міг, оскільки відзив не отримав.

Представник відповідача з`явився в судове засідання в режимі відеоконференції. 25.09.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 27.09.2023, розгляд справи відкладено на 01.11.2023.

В судове засідання 01.11.2023 з`явився представник відповідача в режимі відеоконференції.

19.10.2023 в системі «Електронний суд» ліквідатором сформовано відповідь на відзив (вх.№25382/23).

31.10.2023 в системі «Електронний суд» сформовано заяву ліквідатора про розгляд справи без його участі (вх.№26419/23).

Ухвалою суду від 01.11.2023, розгляд справи відкладено на 15.11.2023.

10.11.2023 через систему «Електронний суд» відповідач подав клопотання, в якому просить прийняти додаткові пояснення, долучити до матеріалів справи №914/2450/22(914/2632/23) та відмовити ТОВ «БНК-Україна» в задоволенні позовної заяви повністю.

14.11.2023 через систему «Електронний суд» ліквідатор позивача подав додаткові пояснення, які просить прийняти та долучити до матеріалів справи.

У судове засідання 15.11.2023 ліквідатор позивача з`явився, просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання з`явився в режимі відеоконференції, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі аналізу фінансово-господарської діяльності ліквідатором встановлено, що в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» є непогашена дебіторська заборгованість перед ТОВ «БНК-УКРАЇНА» за Додатковою угодою №14 від 23.12.2021 до Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29.01.2021.

У позовній заяві позивач зазначає, що за Додатковою угодою №14 ТОВ «БНК-УКРАЇНА» здійснено поставку товару на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» кількох партій Товару в загальному обсязі 1251,75 т на загальну суму 83 290 150,57 грн, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» здійснено оплату в розмірі 75 245 000,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача 8 045 150,57 грн заборгованості, 224 823,39 грн 3 % річних, 647 530,14 грн втрат від інфляції та 3 354 909,86 грн пені та визначити Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 8 045 150,57 гривень за період з 29.08.2023 до моменту виконання рішення суду товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» (); судові витрати покласти на Відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне.

15 вересня 2023 ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» звернулося до арбітражного керуючого з заявою від 14 вересня 2023 за №145 для включення до порядку денного зборів кредиторів питання щодо заліку зустрічних однорідних вимог про припинення зобов`язання ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» з виплати ТОВ «БНК-Україна» боргу в сумі 8 045 150,57 грн шляхом зарахування боргу ТОВ «БНК-Україна» перед ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» в сумі 8 045 150,57 грн із залишком невиконаних грошових зобов`язань у сумі 16 890 177,50 грн та погодження цього питання з іншими кредиторами.

Відповідач вказує на те, що перерахування коштів за Додатковою угодою №14 до Договору поставки товару не було здійснено ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» через встановлені пунктом 15 та 17 Постанови Правління НБУ «Про робочу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24 лютого 2022, з наступними змінами і доповненнями, заборони. Відповідно до п. 15 Постанови зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь. Також, п. 17 Постанови визначено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати валютні операції учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в російській федерації або в Республіці Білорусь та для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в російській федерації або в Республіці Білорусь, а засновниками ТОВ «БНК-УКРАЇНА» є юридичні особи, які є резидентами Республіки Білорусь. На думку відповідача, склались обставини, які унеможливлювали виконання ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» своїх зобов`язань неред ТОВ «БНК-УКРАЇНА», тому звільняють відповідача від несення відповідальності за невиконання умов договору.

Також, відповідач посилається, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період із 22 вересня 2022 по 28 серпня 2023 та долучив розрахунок інфляційних втрат за вказаний період у розмірі 525 832,61 грн.

У відзиві відповідач повідомляє, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 75 000,00 грн та просить стягнути з ТОВ «БНК-Україна» на користь ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» витрати на професійну правову допомогу повністю.

19.10.2023 позивач подав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач звернувся до ліквідатора ТОВ «БНК-УКРАЇНА» з вимогою включити до порядку денного зборів кредиторів питання щодо заліку зустрічних однорідних вимог про припинення зобов`язання ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» з виплати ТОВ «БНК-Україна» боргу в сумі 8 045 150,57 грн згідно з додаткового угодою № 14 від 23 грудня 2021 до Договору поставки товару № 433-ДТ-21/Д від 29 січня 2021 шляхом зарахування боргу ТОВ «БНК-Україна» перед ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» за додатковими угодами № 16 та № 17 від 23 грудня 2021 до Договору поставки товару №433- ДТ-21/Д від 29 січня 2021 в сумі 8 045 150,57 грн із залишком невиконаних грошових зобов`язань в сумі 16 890 177,50 грн.

02 жовтня 2023 комітет кредиторів ТОВ «БНК-Україна» прийняв рішення відмовити ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» в погодженні проведення заліку зустрічних однорідних вимог в сумі 8 045 150,57 грн та зобов`язати ліквідатора ТОВ «БНК-УКРАЇНА» продовжувати процедуру стягнення заборгованості з ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» на користь ТОВ «БНК-УКРАЇНА» в розмірі 12 272 413,96 грн. Копія протоколу комітету кредиторів ТОВ «БНК-Україна» від 02 жовтня 2023 долучена до матеріалів справи. Ліквідатор повідомляє, що додатково це питання буде винесене на розгляд зборів кредиторів ТОВ «БНК-Україна» при їх проведенні, однак з огляду на заперечення комітету кредиторів ліквідатор позбавлений можливості здійснити таке зарахування на етапі судового розгляду.

Позивач заперечує щодо того, що банківські операції з ТОВ «БНК-Україна» вважались би сумнівними з огляду на наступне.

Позивач вважає, що посилання відповідача на п. 15 і п. 17 Постанови Правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 є необґрунтованим, оскільки сплата відповідачем на користь позивача заборгованості є видатковою операцією відповідача, а не позивача. Також, зазначає, що зобов`язання відповідача перед позивачем мало бути виконане в національній валюті України-гривні. На підтвердження можливості здійснення видаткових операцій позивач долучив до відповіді на відзив банківську виписку за одним з рахунків ТОВ «БНК-УКРАЇНА», з якої вбачається здійснення оплати на користь позивача одним із покупців нафтопродуктів під час дії постанови правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24 лютого 2022.

У додаткових поясненнях від 10.11.2023 відповідач посилається на те, що позивачем в порушення вимог пункту 4.3 Договору №433-ДТ-21/Д від 29 січня 2021 протиправно не зменшено суму заборгованості за відвантажений Товар.

Відповідно до пункту 4.3 Договору сторони узгодили, що при отриманні коштів від Покупця Постачальником, заборгованість Покупця зменшується в наступному порядку: зменшується сума заборгованості за відвантажений Товар (при цьому в першу чергу зменшується сума за Товар, який був відвантажений раніше), зменшується узгоджена Сторонами сума нарахованої пені та нарахованих штрафних санкцій. Сума пені та розмір штрафних санкцій вказується у претензії, виставлені Постачальником.

Відповідач вважає, що на виконання пункту 4.3 Договору №433-ДТ-21/Д, ТОВ «БНК-Україна» повинно було зменшити суму заборгованості за відвантажений Товар на суму 8 045 150,57 грн, яка виникла на підставі Додаткової угоди №14 від 23 грудня 2021 до Договору поставки товару № 433-ДТ-21/Д від 29 січня 2021, з огляду на те, що згідно з додатковими угодами № 16 та № 17 від 23 грудня 2021 до Договору поставки товару № 433-ДТ-21/Д від 29 січня 2021 невиконане грошове зобов`язання ТОВ «БНК-Україна» перед ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» становить 24 935 328,07 грн.

Відповідач зазначає, що ТОВ «БНК-Україна» раніше проводило коригування боргу. Відповідачем додається Акт звіряння за грудень 2021 року, в якому міститься рядок «Коригування боргу №380», що свідчить про те, що раніше ТОВ «БНК-Україна» виконувало вимоги пункту 4.3 Договору. Однак, в порушення вимог пункту 4.3 Договору №433-ДТ-21/Д ТОВ «БНК- Україна» не зменшило суму заборгованості за відвантажений Товар. На думку відповідача, з огляду на обставини справи до уваги повинна братися усталена практика відносин між сторонами у спірних правовідносинах, тому відповідач має право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час за правилами пункту 4.3 Договору, а позивач повинен виконати такий обов`язок.

Позивач в додаткових поясненнях посилається на те, що пункт 4.3. Договору не стосується випадків зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом їх погашення в ліквідаційній процедурі та предмету спору у справі, а стосується черговості зарахування основної суми заборгованості та штрафних санкцій в разі отримання коштів від Покупця, тобто Відповідача.

Позивач звертає увагу, що саме відповідач заявися із грошовими вимогами до позивача (боржника) на суму 24 935 328,07 грн, які визнані судом; здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство позивача було правом відповідача, однак на стадії ліквідаційної процедури позивача таке зарахування можливе за згодою всіх кредиторів, ліквідатором вчинено дії щодо погодження погашення вимог кредиторів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, однак комітетом кредиторів позивача відмовлено в погоджені такого зарахування.

Обставини справи встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА», як покупцем укладено Договір №433-ДТ-21/Д поставки товару (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити у період: з лютого 2021 року по грудень 2021 року паливо дизельне ДТ-Л/3-К5, сорт С/F (з поліпшеними температурними характеристиками у період лютий 2021 - березень 2021, листопад 2021 - грудень 2021 гранична температура фільтрування не вище «-26»°С, гранична температура помутніння не вище «-16»°С) виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ»/ВАТ «Нафтан» (Республіка Білорусь), надалі - Товар, у кількості до 17 360 тонн (+/-10 % в опціоні Постачальника).

Як визначено в абз. 2 пп. 1.1.1. Договору, кількість Товару в конкретній партії, опціон, термін поставки, ціна та вартість кожної узгодженої до поставки партії Товару визначаються відповідними Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною Договору і укладаються Сторонами на місячний період в порядку, передбаченому п.1.1.2 Договору, якщо інше не буде погоджено Сторонами.

Пунктом 1 Додаткової угоди №14 до Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти паливо дизельне ДП-3-К5, сорт F (надалі - Товар) та оплатити його за попередньою ціною і в обсягах, визначених в таблиці п.1 Додаткової угоди №14.

Як вбачається з матеріалів справи, за Додатковою угодою №14 ТОВ «БНК-УКРАЇНА» здійснено поставку Товару на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» кількох партій Товару в загальному обсязі 1251,75 т на загальну суму 83 290 150,57 грн., що підтверджується видатковою накладною №587 від 16.01.2022, видатковою накладною №603 від 17.01.2022, видатковою накладною №776 від 17.01.2022, видатковою накладною №824 від 22.01.2022, видатковою накладною №1217 від 31.01.2022, видатковою накладною №1230 від 31.01.2022, видатковою накладною №1489 від 31.01.2022, видатковою накладною №1491 від 21.01.2022.

ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» здійснено оплату в розмірі 75 245 000,00 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Додаткової угоди №14 розрахунок остаточної ціни за поставлений Товар здійснюється після поставки узгодженої партії Товару і закінчення коригувального періоду, що зазначені у Додатковій угоді, і формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни та оформляється Сторонами Доповненням до відповідної Додаткової угоди.

Як визначено в пп. «а» п. 3.16 Договору, якщо за результатами звіряння буде встановлено, що сума здійсненої оплати за Товар недостатня для покриття (оплати) остаточної вартості поставленого Товару, Покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання сторонами Акта звіряння взаєморозрахунків перерахувати суму нестачі.

До матеріалів справи долучено Акт звіряння взаємних розрахунків за період січень-вересень 2022, підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками юридичних осіб 14 вересня 2022.

Позивач посилається на те, що кінцевим днем терміну оплати заборгованості відповідача на користь позивача (з врахуванням пп. «а» п. 3.16 Договору) за Додатковою угодою № 14 було 22 вересня 2022. У вказаний строк зобов`язання відповідачем не виконане, заборгованість не повернута.

04.08.2023 позивачем на адресу відповідача відправлена вимога вих. № 01-27/914/2450/22/260 про сплату заборгованості протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання вказаної вимоги, однак Відповідач не виконав зобов`язання.

У відповідь на вимогу від відповідача отримано лист вих. № 99 від 26.08.2023, за яким відповідач просив погодити зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем в сумі 8 045 150, 57 грн. Розглянувши лист відповідача, ліквідатором 25 серпня 2023 повідомлено відповідача, що до повноважень ліквідатора не відноситься погодження зарахування зустрічних однорідних вимог кредитора, а також роз`яснено відповідачу право ініціювати питання зарахування перед зборами кредиторів ТОВ «БНК-УКРАЇНА».

Враховуючи наведене, позивач зазначає, що заборгованість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» перед ТОВ «БНК-УКРАЇНА» за Додатковою угодою № 14 становить 8 045 150,57 грн.

Також, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 224 823,39 грн - 3% річних, 647 530,14 грн - втрат від інфляції, 3 354 909,86 грн - пені та судовий збір.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог відповідач, зорема, посилається на те, що мав можливості виконати свої грошові зобов`язання перед позивачем у зв`язку з тим, що засновниками ТОВ «БНК-УКРАЇНА» є юридичні особи, які є резидентами Республіки Білорусь, відповідачу починаючи з 24.02.2022 заборонено здійснювати платежі на користь позивача відповідно до положень п. 15 і п. 17 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з врахуванням змін, внесених постановою правління Національного банку України №44 від 08.03.2022).

Суд зазначає, що вказані твердження відповідача є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ «БНК-УКРАЇНА» є ЗАТ «БІЛОРУСЬКА НАФТОВА КОМПАНІЯ», Республіканське унвтарне підприємство «БЄЛОРУСНАФТА» (країна резидентства - Республіка Білорусь).

Відповідно до п. 15 постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану»

Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України:

1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

3) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів Російської Федерації та Республіки Білорусь, що містяться в переліках Служби безпеки України та/або державних органів України, попередньо погоджених Службою безпеки України, щодо можливості здійснення банками таких операцій (далі - Переліки);

4) продажу безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

5) сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками;

6) переказу коштів на інші власні поточні рахунки таких осіб, відкриті в банках на території України (крім коштів у російських рублях/білоруських рублях);

7) страхових виплат (страхових відшкодувань) за договорами страхування, укладеними до дати набрання чинності рішенням Національного банку України про застосування до страховика заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг у сфері страхування, включаючи страхові виплати шляхом оплати закладам охорони здоров`я вартості медико-санітарної, іншої допомоги, що була надана застрахованій особі такими закладами, у зв`язку із настанням страхового випадку;

9) сплати внесків до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

10) виплати доходів, сум погашення грошовими коштами за випусками власних цінних паперів, оплати послуг депозитарних установ за здійснення такої виплати/погашення;

11) страхових платежів за договорами обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) та наземного транспорту на користь страховиків щодо транспортних засобів, переданих у фінансовий лізинг до 23 лютого 2022 року (включно);

12) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, які є клієнтами банків України, у межах укладених договорів щодо реалізації зарплатних проєктів з військовими частинами Збройних Сил України та Національної гвардії України без окремого погодження зі Службою безпеки України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» видаткова фінансова операція - фінансова операція, яка призводить до зменшення активів на рахунку клієнта - власника активів.

Тобто обмеження, встановлені у п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», стосуються саме видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки Білорусь.

Таким чином, обмеження, встановлені п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, не розповсюджуються на правовідносини сторін у даній справі.

Щодо доводів відповідача на те, що ліквідатором неправомірно відмовлено відповідачем в зарахуванні зустрічних однорідних вимог до позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дана справа стосується стягнення заборгованості та сум штрафних санкцій з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 602 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 602 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.02.2023 р. у справі № 914/2450/22 визнано грошові вимоги відповідача до позивача в процедурі банкрутства на загальну суму 24 935 328, 07 грн.

Відповідно до ч. 5. ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів.

З огляду на вищевикладене, з врахуванням предмету доказування у даній справі, суд встановив чинне зобов`язання відповідача перед позивачем щодо невиконаного грошового зобов`язання, яке не припинене шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на ч. 1 ст. 602 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем в порушення вимог пункту 4.3 Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29 січня 2021 не зменшено суму заборгованості, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4.3 Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29 січня 2021 сторони узгодили, що при отриманні коштів від Покупця Постачальником, заборгованість Покупця зменшується в наступному порядку: зменшується сума заборгованості за відвантажений Товар (при цьому в першу чергу зменшується сума за Товар, який був відвантажений раніше), зменшується узгоджена Сторонами сума нарахованої пені та нарахованих штрафних санкцій. Сума пені та розмір штрафних санкцій вказується у претензії, виставлені Постачальником.

Вказаний пункт договору стосується порядку зменшення основної суми заборгованості та штрафних санкцій в разі отримання коштів від покупця.

Як вбачається з копії Акта звіряння взаємних розрахунків між сторонами за грудень 2021 року за Додатковою угодою №12 від 26.10.2021 до Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29 січня 2021, він не містить посилань на пункт 4.3 Договору.

Оцінка суду.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Матеріалами справи встановлено, а відповідачем не спростовано факт виконання ТОВ "БНК-УКРАЇНА" умов договору №433-ДТ-21/Д поставки товару від 29 січня 2021 в рамках Додаткової угоди №14 щодо поставки товару повністю, що підтверджується належними доказами, які долучені до матеріалів справи. Відповідачем здійснено оплату товару у розмірі 75 245 000,00 грн, а отримано на загальну суму 83 290 150,57 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу на загальну суму 8 045 150,57 грн.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошових зобов`язань за укладеними договорами позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 23.09.2022 по 28.08.2023 у розмірі 224 823,39 грн, інфляційних нарахувань за період 23.09.2022 по 28.08.2023 у розмірі 647 530,14 грн, пеню за період 23.09.2022 по 28.08.2023 у розмірі 3 354 909,86 грн.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Судом здійснено перерахунок втрат від інфляції за спірний період. Відповідно до здійсненого судом перерахунку розмір втрат від інфляції за спірний період становить 525 832,61 грн.

Судом перевірено доданий позивачем розрахунок 3% річних, визнано його арифметично правильним та обґрунтованим у розмірі 224 823,39 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції в розмірі 525 832,61 грн та 3 % річних в розмірі 224 823,39 грн є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо стягнення 121 697,53 грн втрат від інфляції суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.4. Договору №433-ДТ-21/Д поставки товару 29 січня 2021 сторони узгодили, що до нарахування штрафних санкцій діє подовжений строк нарахування 3 (три) роки. Також Сторонами погоджено, що строк позовної давності по стягненню штрафних санкцій становить 3 (три) роки.

Як визначено в п. 4.2.2. Договору, у разі порушення Покупцем терміну перерахування грошових коштів, що узгоджений Сторонами в Договорі та відповідній Додатковій угоді, Покупець зобов`язаний на вимогу Постачальника сплатити пеню в розмірі до 0,05% від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати, включаючи день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, а при простроченні платежу понад 50 (п`ятдесят) банківських днів від дати відвантаження - розмір пені становить 2% від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати.

Позивачем на підставі вказаних положень договору розмір пені розраховується за період із 23.09.2022 по 11.11.2022 у розмірі 201 128,77 грн за ставкою 0,05 % від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у цей період. А за період з 12.11.2022 по 28.08.2023 за ставкою 2 % від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у цей період.

Перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення пені, суд дійшов висновку про правомірність здійснених позивачем нарахувань пені у розмірі 3 354 827,78 грн.

Відповідно до ч. 1. ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України носять диспозитивний характер та надають право виключно суду вирішувати питання доцільності застосування механізму стягнення відсотків, пені. Вимога позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення за своєю правовою природою є клопотанням заявленим до суду, задоволення якого убезпечує позивача від повторних звернень з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Подальша реалізація ч. 10 ст. 238 ГПК України після ухвалення рішення та видачі виконавчого документу відображена у ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи наведені норми, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо визначення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) права нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 8 045 150,57 гривень за період з 29.08.2023 до моменту виконання рішення суду Товариством з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА».

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позивних вимог у розмірі 145 796,28 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» (01054, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 52-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) 8 045 150,57 грн - основного боргу, 224 823,39 грн - 3% річних, 525 832,61 грн - втрат від інфляції, 3 354 827,78 грн - пені та 145 796,28 грн - судового збору.

3. Визначити Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 8 045 150,57 гривень за період з 29.08.2023 до моменту виконання рішення суду Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА».

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати відповідачем суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості (залишок основного боргу).

4. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 21.11.2023.

Суддя Чорній Л.З.