ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2023 р. Справа№ 910/2847/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

згідно з протоколом неявки від 20.11.2023

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69"

про покладання на відповідача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги

поданою за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 (повний текст складено 28.04.2023)

у справі №910/2847/22 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

до Приватного акціонерного товариства "Банкомзв`язок"

третя особа 1 ПАТ "Український професійний банк"

третя особа 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69"

про скасування рішень державного реєстратора

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст постанови

19.09.2023 Північним апеляційним господарським судом було ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Банкомзв`язок" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/2847/22 - задоволено. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/2847/22 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/2847/22 - скасовано, з прийняттям нового - про відмову в позові повністю. Здійснено розподіл судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на користь Приватного акціонерного товариства "Банкомзв`язок" судовий збір у розмірі 7 443 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" судовий збір у розмірі 7 443 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Видачу відповідних наказів доручено суду першої інстанції.

2. Надходження заяви на розгляд Північного апеляційного господарського суду

25.09.2023 (засобами поштового зв`язку, яка фактично надійшла 28.09.2023) до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" подано заяву про покладання на позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги, тобто заявник клопоче про ухвалення додаткового рішення. В самій заяві сторона просить прийняти та долучити заяву про покладання на позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУНЗЕ 69» судові витрати, понесені останнім у процесі розгляду апеляційної скарг - у справі № 910/2847/22 у розмірі 39 000 грн.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.09.2023 було призначено до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення (витрати на професійну правничу допомогу), розгляд якої було призначено на 23.10.2023.

18.10.2023 (через електронну пошту) до суду апеляційної інстанції від заявника надійшла заява про долучення до Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Заявник в заяві клопоче про долучення Боднар А.М. як представника ТОВ «Фрунзе 69» до електронної справи № 910/2847/22.

23.10.2023 (через електронний суд) від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУНЗЕ 69» надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви.

23.10.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відклав розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" на 09.11.2023.

09.11.2023 (через електронну пошту) від позивача надійшла заява про відкладення розгляду заяви та ознайомлення з матеріалами справи, що і стало підставою для відкладення розгляду заяви. Водночас, свої правом з ознайомленням матеріалів справи не скористався.

09.11.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відклав розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" на 20.11.2023.

16.11.2023 (через електронний суд) від заявника надійшло клопотання про долучення доказів. В даному клопотанні ТОВ «Фрунзе 69» зазначило, що ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" в усіх поданих процесуальних заявах та клопотаннях, та навіть в шапці касаційної скарги зазначало «адреса для листування : 04071, м. Київ, а/с 120».

20.11.2023 (через канцелярію суду) від заявника надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності (через затримку часу попередніх засідань), подана заява задовольняється судом.

20.11.2023 представники сторін у судове засідання не з`явилися, повідомлені були належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа.

Оскільки позивач не ознайомився з матеріалами справи (хоча сам про це клопотав), повідомлений належним чином був, щодо розгляду заяви, заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подав, навіть з урахуванням строку на поштовий перебіг, суд дійшов висновку про ухвалення постанови, з метою дотримання «розумних» строків розгляду даної заяви в порядку ст. 6 Конвенції.

3. Мотиви прийняття додаткової постанови

Як було зазначено вище, 25.09.2023 подано до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" заяву про покладання на позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги. Заявник просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» судові витрати (правова допомога), понесені останнім у процесі розгляду апеляційної скарги - у справі № 910/2847/22 у розмірі 39 000 грн.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що ще у апеляційній скарзі ТОВ «Фрунзе 69» зазначило про надання відповідних доказів на підтвердження зазначених витрат у відповідності до вимог ГПК України лише після їх належного оформлення за результатами вирішення даної судової справи.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що подана заява (викладена у апеляційній скарзі) про покладання на позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги була заявлена ТОВ «Фрунзе 69» до судових дебатів, а з поважних причин докази було долучено в строк, установлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

4. Узагальнені доводи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами на подану заяву

Позивач свої правом подати заяву/клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами на подану заяву, не скористався. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач обізнаний щодо розгляду даної заяви, відповідні докази містяться в матеріалах справи.

5. Позиція Північного апеляційного господарського суду

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Фрунзе 69» подавало заяву, яка викладена у апеляційній скарзі. Та також заяву 25.09.2023 (засобами поштового зв`язку) з залученням відповідних доказів, щодо понесених судових витрат, які з поважних причин не були додані до апеляційної скарги, оскільки рахунок на оплату № 359 від 25.09.2023, акт надання послуг №319 від 25.09.2023 було складено за результатом виконаних робіт та додані до заяви, про що заявником було зазначено в апеляційній скарзі.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

З огляду на викладене, суд зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками, зокрема: зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20).

Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про ухвалення додаткової постанови.

Щодо даної заяви про стягнення 39 000,00 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Нормою ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позову - на позивача.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39 000,00 грн в суді апеляційної інстанції надано наступні документи: договір №358/3/14-11-2019 про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2019, додаткову угоду №18/05 до договору №358/3/14-11-2019 про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2019, рахунок на оплату № 359 від 25.09.2023, акт надання послуг №319 від 25.09.2023.

Як вбачається із поданої заяви, сторона вказала детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого було надано наступний перелік правової допомоги:

-підготування та подання до Північного апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 07.04.2023; витрачено 8 годин; вартість 16 000,00 грн;

- підготування та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 910/2847/22; 30 хвилин; вартість 1 000,00 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи № 910/2847/22; 1 година 30 хвилин; вартість 3 000,00 грн;

- підготовка та подання заяви про відкладення розгляду справи, призначеного на 05.07.2023; 1 година; вартість 2 000,00 грн;

- супровід судового засідання від 02.08.2023 під час розгляду апеляційної скарги в межах розгляду справи № 910/2847/22 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду; 1 година 30 хвилин; вартість 3 000,00 грн;

- підготовка до супроводу судового засідання та судових дебатів під час розгляду апеляційної скарги в межах розгляду справи № 910/2847/22; 1 година; вартість 2 000,00 грн;

- супровід судового засідання від 19.09.2023 під час розгляду апеляційної скарги в межах розгляду справи № 910/2847/22 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду; 1 година 30 хвилин; вартість 3 000,00 грн;

- складання та подання заяви про видачу повного тексту судового рішення Північного апеляційного господарського суду по справі №910/2847/22 від 25.09.2023; 30 хвилин; вартість 1 000,00 грн;

- складання та подання заяви про покладення судових витрат на позивача (у межах справи №910/2847/22 під час розгляду справи в апеляційній інстанції); 4 години; вартість 8 000,00 грн.

На підтвердження вказаних виконаних робіт (наданий послуг) стороною було долучено договір №358/3/14-11-2019 про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2019, додаткова угода №18/05 до договору №358/3/14-11-2019 про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2019, рахунок на оплату № 359 від 25.09.2023, акт надання послуг №319 від 25.09.2023.

Таким чином, сторона просила стягнути з позивача витрати, понесені під час розгляду апеляційної скарги у розмірі 39 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Об`єднана палата Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) зробила висновок, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 2, 8, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); враховуючи час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, з урахуванням задоволення апеляційної скарги заявника, дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є: 20 500,00 грн, з яких: 16 000,00 грн - за підготування апеляційної скарги (оскільки апеляційна скарга була задоволена судом апеляційної інстанції як нормативно обґрунтована, об`ємною, що містить посилання на практику Верховного Суду; з конкретними та доречними доводами про неврахування судом першої інстанції певних обставин справи, норм матеріального та процесуального права; 1 500,00 грн - за підготування та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи; за витрачений час на ознайомлення з матеріалами справи, за підготовку та подання заяви про відкладення заяви розгляду справи, призначеного на 05.07.2023; а також за подання заяви про покладення судових витрат на позивача; 1 500,00 грн - за представництво в судовому засіданні 02.08.2023 (водночас, дослідивши (том 3, стр. 49-51), вбачається, що судове засідання розпочате о 12:40, закінчено о 12:50, однак суд апеляційної інстанції також враховує час очікування адвокатів на судове засідання; 1 500,00 грн - за представництво в судовому засіданні 19.09.2023 водночас, дослідивши (том 3, стр. 60-63), вбачається, що судове засідання розпочате о 15:02, закінчено о 15:30, однак суд апеляційної інстанції також враховує час очікування адвокатів на судове засідання.

Отже, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими в розумінні ст. 126 ГПК України витрати, що підлягають стягненню з відповідача в розмірі 20 500,00 грн.

Заяв про зменшення розміру витрат, що підлягають відшкодуванню з позивача до суду апеляційної інстанції не подано.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, а також з огляду на принципи пропорційності та розумності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» витрат понесені у процесі розгляду апеляційної скарги в розмірі 20 500,00 грн, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими.

Тоді як зазначалось раніше вимога про стягнення 39 000,00 грн підлягає частковому задоволенню судом апеляційної інстанції. Таким чином, до стягнення підлягають судові витрати у розмірі 20 500,00 грн.

Керуючись статями 86, 123, 126, 129, 244, 270, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" про покладання на позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, оф. 103, код 41264766) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" (04080, вул. Кирилівська, буд. 69, літ. В, м. Київ, код 43043477) - 20 500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 910/2847/22 в суді апеляційної інстанції. В решті задоволення заяви - відмовити.

2. Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

3. Матеріали справи № 910/2847/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.11.2023

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич