ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2023 р. Справа№ 910/7665/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Тищенко О.В.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2023

у справі №910/7665/23 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 53 974,88 грн,

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - позивач) звернулось у господарський суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 65522,33 грн в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 112 152,28 грн згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2022, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхової компанії, у якій була застрахована цивільна відповідальність особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), однак відповідач сплатив лише 44029,95 грн страхового відшкодування, тому з нього підлягає стягненню залишок невиплаченого страхового відшкодування в сумі 65522,33 грн (з урахуванням франшизи в розмірі 2600,00 грн).

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що у відповідача є обов`язок відшкодувати оцінену шкоду, тому його спеціалістом було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля склала 45629,95 грн, у зв`язку із чим відповідачем було виплачено 44029,85 грн страхового відшкодування (з урахуванням франшизи в розмірі 2600,00 грн); наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу складений з порушенням нормативних актів щодо оцінки, тому не є належним доказом; відповідачем було замовлено висновок судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, згідно якого вона складає 58177,40 грн, тому відповідач платіжною інструкцією від 16.06.2023 перерахував позивачу 11547,45 грн, чим повністю виконав свої зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 серпня 2023 року провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 11 547,45 грн - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за відсутністю предмету спору та вирішено подальший розгляд у справі здійснювати про стягнення 53 974,88 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 серпня 2023 року позов задоволено.

З Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" стягнуто на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" страхового відшкодування у розмірі 53 974,88 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наданим відповідачем висновком судової автотоварознавчої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 58177,40 грн, і відповідачем повністю виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 55 577,40 грн (з урахуванням франшизи 2600,00 грн), однак ні позивачем, ні судом першої інстанції не були взяті до уваги факт оплати страховиком страхового відшкодування, а також те, що Закон не передбачає подвійну оплату за одним страховим випадком; розмір страхового відшкодування розрахований відповідачем становив оцінену експертом вартість відновлювального ремонту.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 11 жовтня 2023 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

10.10.2023 позивач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що наданий відповідачем висновок експерта зроблений на підставі даних, які були надані відповідачем, і транспортний засіб ним не оглядався, зокрема у висновку вказано, що окремі деталі (крило і двері передні) підлягають ремонту, хоча вказані деталі підлягали заміні у зв`язку зі суттєвими пошкодженнями (вартість крила 10715,52 грн, двері - 51208,14 грн), що суттєво відрізняється від сум, які наведені у висновку експерта; згідно правових позицій Верховного Суду суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а згідно рахунку, виставленого ПАТ "Українська автомобільна корпорація", вартість відновлювального ремонту склала 113525,15 грн з урахуванням ПДВ; вартість відновлювального ремонту також була визначена у звіті, наданому позивачем, в сумі 116280,74 грн, тож позовні вимоги позивача є правомірними, а рішення суду законним і справедливим.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 15.07.2022 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 208.22.2695148 (надалі - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу "CHERY JETOUR X70", д.р.з. НОМЕР_1 .

31.10.2022 о 13:22 в с. Калинівка Броварського району Київської області по вул. Ігорєва, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом FORD TOURNEO CONNECT, номерний знак НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/6165/22 від 30.11.2022.

01.11.2022 власник транспортного засобу "CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 ,звернувся до позивача із заявою про страхового відшкодування на рахунок СТО Філія ПрАТ "Українська автомобільна корпорація" АЦ Київ.

Відповідно до рахунку-фактури ПАТ "Українська автомобільна корпорація" № від 03.11.2022 вартість ремонту становить 113 525,15 грн.

Згідно страхових актів №3.22.04660-1 та №3.22.04660-2 страхове відшкодування становить 108 222,96 грн та 3 929,32 грн.

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування згідно з платіжними дорученнями №60839344 від 17.11.2022 та №68808474 від 16.03.2023 на рахунок СТО Філія ПАТ "Українська автомобільна корпорація" АЦ Київ у загальній сумі 112 152,28 грн.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі полісу серії ЕР №211605847 з лімітом відповідальності по майну в сумі 160 000,00 грн та франшизою 2 600, 00 грн.

21.12.202 позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 108222,96 грн.

Платіжним дорученням №00089933 від 13.02.2023 відповідач перерахував позивачу 44029,95 грн страхового відшкодування.

На замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП Залуцьким С.В. 01.05.2023 було складено Звіт №3369 про оцінку КТЗ CHRY JETOUR X70 держномер НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП складає 116280,74 грн.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 65522,33 грн (112 152,28 грн виплачено позивачем - 2600,00 грн франшиза - 44029,95 грн відшкодовано відповідачем).

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що тому його спеціалістом було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля склала 45629,95 грн, у зв`язку із чим відповідачем було виплачено 44029,85 грн страхового відшкодування (з урахуванням франшизи в розмірі 2600,00 грн); наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу складений з порушенням нормативних актів щодо оцінки, тому не є належним доказом; відповідачем було замовлено висновок судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, згідно якого вона складає 58177,40 грн, тому відповідач платіжною інструкцією від 16.06.2023 перерахував позивачу 11547,45 грн, чим повністю виконав свої зобов`язання.

На підтвердження вказаних доводів відповідач надав висновок експерта №352.23ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля CHERY JETOUR X70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 14.06.2023 судовим експертом Картавовим Ю.О., згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 58177,40 грн та платіжну інструкції №00096790 від 16.06.2023, якою відповідач перерахував позивачу 11547,45 грн страхового відшкодування.

У зв`язку зі сплатою відповідачем частини заявленої до стягнення суми страхового відшкодування, суд першої інстанції своєю ухвалою від 29 серпня 2023 року закрив провадження у справі в частині стягнення 11 547,45 грн за відсутністю предмету спору

За наслідком розгляду спору по суті суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеним і підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування в загальній сумі 112 152,28 грн була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2022 №208.22.2695148.

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином позивач у даній справі витупає на правах потерпілого ( ОСОБА_1 ), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) ОСОБА_2 була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі полісу №ЕР-211605847 з лімітом відповідальності по майну в сумі 160 000,00 грн та франшизою 2 600, 00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки FORD TOURNEO CONNECT, номерний знак НОМЕР_2 , тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП, в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитки, на підставі статті 1194 ЦК України.

Згідно п.7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ;

Пошкоджений автомобіль, який був застрахований позивачем, на момент ДТП перебував у експлуатації 1.2 роки, отже, при визначенні розміру витрат, пов`язаних з ремонтом, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Протиправна поведінка та вина ОСОБА_2 встановлена постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/6165/22 від 30.11.2022, а між протиправною поведінкою та шкодою існує прямий причинний зв`язок.

Щодо розміру завданої шкоди та розміру страхового відшкодування, яке мав сплатити відповідач у даному випадку, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Згідно правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 з аналогічних спорів, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17).

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку № від 03.11.2022, виставленого ПрАТ "Українська автомобільна корпорація", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , складає 113 525,15 грн, з урахуванням ПДВ.

Також, які вірно встановив суд першої інстанції, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , визначена у звіті №33 від 01.05.2023, який наданий позивачем, в сумі 116 280,74 грн, ближча до суми, виставленої до оплати станцією технічного обслуговування, ніж сума визначена в наданому відповідачем висновку експерта №352.23ЕД від 14.06.2023 в сумі 58 177,40 грн.

Згідно статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем ремонтні калькуляції, які є додатками до звіту про оцінку та висновку експерта, судом першої інстанції вірно встановлено, що у ремонтній калькуляції №24438 від 31.10.2022, яка була додана до наданого відповідачем висновку експерта, вказано: "Марка CHERY GRAND TIGGO перша реєстрація 09.06.2023", тоді як транспортним засобом, який зазнав механічних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка мала місце 31.10.2022, є "CHERY JETOUR X70, дата першої реєстрації 18.08.2021", у той час як у ремонтній калькуляції №3.22.04660 від 01.05.2023, яка була додана до наданого позивачем звіту про оцінку, вірно зазначено транспортний засіб.

Також, як вірно встановив суд першої інстанції, перелік запчастин та виконаних робіт у звіті, наданому позивачем, ближчий до переліку робіт, визначених у рахунку № від 03.11.2022.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначений стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення 53 974,88 грн страхового відшкодування (112 152,28 грн (вартість відновлювального ремонту) - 55 577,40 (сплачена сума відповідачем страхового відшкодування) - 2 600, 00 грн (франшиза)), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29 серпня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.11.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді О.В. Тищенко

Г.П. Коробенко