ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1549/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

секретар судового засідання Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Зінченко С.О., витяг з наказу №52 від 19.02.2020, самопредставництво;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 (повний текст рішення складено 13.09.2023, суддя Горохов І.С.) у справі № 908/1549/23

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Наш Імпорт, м. Запоріжжя

про стягнення коштів 2 229 288,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» на свою користь пені в сумі 2 229 288,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору №286/3/22/212 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 07.06.2022 в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню відповідно до п. 7.3.2 договору.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі №908/1549/23 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» на користь Міністерства оборони України штрафні санкції (пеню) в сумі 334 393,34 грн та судовий збір у сумі 33 439,33 грн; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано обґрунтованістю, доведеністю та правомірністю заявлених позовних вимог та наявністю правових підстав для зменшення розміру пені відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України на 85%.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі №908/1549/23 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права;

- відповідач не повідомив Міноборони про неможливість виконати взяті за договором зобов`язання в обсязі та у строки, передбачені договором; сертифікат Торгово промислової палати України позивачу не надав;

- зменшення розміру заявлених штрафних санкцій на 85% фактично звільняє відповідача від їх сплати;

- порушення відповідачем зобов`язання має негативний вплив на обороноздатність країни та репутацію Міністерства оборони України;

- позиція позивача повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 15.06.2022 по справі №922/2141/21, від 09.06.2022 по справі №910/8425/19.

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Мороз В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1549/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/1549/23.

16.10.2023 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2023 після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі №908/1549/23; розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 20.11.2023.

08.11.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі №908/1549/23 без змін.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- порушення поставки відбулося через доведені форс мажорні обставини, засвідчені сертифікатом Київської обласної ТПП №3200-23-3426 від 28.07.2023;

- відповідач виконує значну роль у підтриманні галузі обороноздатності держави, за 2022 2023 роки виконало та виконує більше тридцяти договорів для забезпечення потреб ЗСУ у речовому майні;

- є доведеними винятковий характер строків поставки за договором та соціальна значущість підприємства;

- позивачем не доведено понесення збитків у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору;

- зобов`язання виконано в повному обсязі, прострочення виконання є незначним;

- стягнення з відповідача значних сум пені матиме негативні наслідки для його діяльності;

- позивачем не наведено, в чому саме виражається порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У судовому засіданні 20.11.2023 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі №908/1549/23 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач явку представника в судове засідання 20.11.2023 не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2022 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» (постачальник) укладено договір № 286/3/22/212 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (надалі договір), предметом якого є індивідуальне обмундирування (35810000-5) (1) Рукавички Захисні (товар).

Відповідно до п. 1.2. договору постачальник зобов`язався у 2022 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.

Згідно п. 1.3. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, терміни виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією: індивідуальне обмундирування (35810000-5); рукавички тактичні, згідно з додатку № 2 до договору, до 10.11.2022 (включно) 150 000 пар, ціна за одиницю 752,00 грн на суму 112 800 000,00 грн; до 20.12.2022 (включно) 50 000 пар, ціна за одиницю 752,00 грн на суму 37 600 000,00 грн, усього ціна товару без ПДВ - 150 400 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна цього договору становить 150 400 000,00 грн, у тому числі ПДВ 00,00 грн (Платник єдиного податку ІІІ група за ставкою 2%) (за загальним фондом).

Ціна за договором може змінюватися у порядку, визначеному у статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ( п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору замовник оплачує поставлені товари за договірною ціною, встановленою сторонами у договорі.

Розрахунки за фактично поставлений товар проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 50 % від ціни договору та наступної оплати замовником поставлених йому партій товарів протягом 10 банківських днів після пред`явлення постачальником рахунку на їх оплату (далі - рахунок) п. 3.2 договору.

До рахунку додаються: видаткова накладна постачальника; акт приймання-передачі військового майна, який оформлюється одержувачем відповідно до додатку 22 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України з відміткою про перевірку його якісного стану; повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем товару відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, що затверджений Наказом Міністерства оборони України 31.12.2016 № 757 п. 3.4 договору.

Згідно п. 4.1. договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення замовника (далі - одержувач товару) власними силами постачальника та за рахунок постачальника згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами. Строки (термін) поставки товару визначений в специфікації договору (п. 1.3).

Відповідно до п. 4.7. договору товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними чистинами цього договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України.

Пунктом 6.1. договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату поставленого товару відповідно до умов договору (п. п. 6.1.1.); організувати приймання товару (п. п. 6.1.2).

Пунктом 6.3. договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки (терміни), встановлені договором (п. п. 6.3.1); не менше, ніж за 24 (двадцять чотири) години повідомити одержувача товару про дату коли товар буде відвантажений на його адресу (п. п. 6.3.3).

Згідно п. 7.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах, передбачених пунктом 7.3. договору.

Пунктом 7.3.2. договору сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної ціни договору (п. 3.1).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (включно) (п. 11.1).

Додатками №№ 1, 2 та 3 до договору сторонами визначено рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацію, інформацію про товар за Специфікацією та калькуляцію ціни товару ТОВ «Наш Імпорт».

З матеріалів справи вбачається, що Міністерством оборони України на виконання умов договору була здійснена попередня оплата у сумі 75 200 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2022 № 286/3/2702. За даним дорученням платіж був проведений банком 07.07.2022.

Відповідач здійснив поставку товару, що підтверджується видатковою накладною № РН-11/14/13 від 18.11.2022 про постачання індивідуального обмундирування (35810000-5) Рукавички тактичні згідно додатку № 2 до договору, 112 320 пар на суму 84 464 640,00 грн (містить штамп про реєстрацію за № 2049 від 28.11.2022) та видатковою накладною № РН-11/14/12 від 09.12.2022 про постачання індивідуального обмундирування (35810000-5) Рукавички тактичні згідно додатку № 2 до договору, 87 680 пар на суму 65 935 360,00 грн (реєстрація документа № 2181 від 09.12.2022).

Відповідно до акту приймання-передачі військового майна № 2049 від 28.11.2022 поставлено товар у кількості 112 320 шт на суму 84 464 640,00 грн, відповідно до акту приймання-передачі військового майна № 2181 від 09.12.2022 поставлено товар у кількості 87 680 шт на суму 65 935 360,00 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару позивачем нарахована пеня за період з 10.11.2022 до 28.11.2022 у розмірі 1 435 898,88 грн, за період з 10.11.2022 по 09.12.2022 у розмірі 793 390,08 грн.

16.01.2023 на адресу ТОВ «Наш Імпорт» надіслано претензію № 286/283 з вимогою перерахувати суму штрафних санкцій в розмірі 2 229 288,96 грн на р/р Міністерства оборони України протягом одного календарного місяця з дати отримання даної претензії.

Відповіді на претензію відповідачем не надано, штрафні санкції не сплачено, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Зобов`язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а замовник зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а замовник приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3.2. договору сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної ціни договору (п. 3.1).

З матеріалів справи вбачається, що товар у кількості 150 000 штук на суму 112 800 000,00 грн відповідач мав поставити до 10.11.2022 включно.

Судом встановлено, що товар у кількості 112 320 штук на суму 84 464 640,00 грн відповідач передав позивачу 28.11.2022 згідно акту приймання-передачі військового майна № 2049 від 28.11.2022 (прострочення становить з 11.11.2022 по 27.11.2022, тобто 17 календарних днів); 37 680 штук на суму 28 335 360,00 грн 09.12.2022 згідно акту приймання-передачі військового майна № 2181 від 09.12.2022 (прострочення становить з 11.11.2022 по 08.12.2022, тобто 28 днів).

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо факту передачі товару 18.11.2022 по накладній № РН-11/14/13 від 18.11.2022, а не 28.11.2022 по акту приймання передачі військового майна № 2049 від 18.11.2022 суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як безпідставні, оскільки у вказаному акті приймання-передачі зазначено: дата початку приймання - 28.11.2022, дата закінчення приймання - 28.11.2022, реєстраційний номер - 2049, дата документа - 28.11.2022. Підстава (мета) операції - видаткова накладна № РН-11/14/13 від 18.11.2022 (дог. № 286/3/22/12 від 07.06.2022), дата відправлення - 28.11.2022, дата відвантаження - 28.11.2022. Крім того, видаткова накладна № РН-11/14/13 від 18.11.2022 містить штамп із реєстраційним номером 2049 від 28.11.2022. З огляду на викладене, датою поставки товару за видатковою накладною № РН-11/14/13 від 18.11.2022 слід вважати 28.11.2022.

Викладеним підтверджується порушення відповідачем зобов`язання зі своєчасної поставки товару по договору.

З огляду на те, що кількість днів прострочення, визначених судом у зазначених періодах відповідає кількості днів, врахованих позивачем у розрахунку пені, він є арифметично правильним, тому вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 1 435 898,88 грн (84 464 640 х 0,1%х17) та у сумі 793 390,08 грн (28 335 360,00 грн х0,1% х28), що сумісно складає 2 229 288,96 грн, є правомірними.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення неустойки на 90%, обґрунтоване тим, що прострочення виконання зобов`язання є незначним; підприємство несе значні витрати на оплату податків для поповнення державного бюджету; прийняло на роботу значну кількість працівників, яких необхідно забезпечувати заробітною платою; позивачем не надано доказів погіршення фінансового стану чи понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання; відповідач докладає значні зусилля і витрати для зміцнення обороноздатності країни; порушення по договору має винятковий характер, зумовлений форс мажорними обставинами.

На підтвердження клопотання надано лист № 07-06-23-02 від 07.06.2023 про бронювання, лист МОУ № 28614357 від 05.07.2023 про бронювання, платіжні доручення про сплату податків на 60 мільйонів гривень, повідомлення про прийняття працівників на роботу.

Також надано копію сертифікату Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-23-3426 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) наступного змісту.

Київська обласна (регіональна) Торгово-промислова палата на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові падати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), із змінами та доповненнями, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного етапу, артилерійські обстріли території м. Марганець Марганцевської міської територіальної громади із влучаннями по території (пошкодженням) комплексу виробничих споруд швейного цеху ТОВ «МІК» у м. Марганець, який є виробником та постачальником товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт», Сертифікат Київської обласної ТПП № 3200-23-3414 (вих. № 345/03.23 від 27.07.2023) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за яким засвідчено форс-мажорні обставини у ТОВ «МІК»; Товариству з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» місцезнаходження: вул. Північне шосе, буд. 69а, м. Запоріжжя, 69006, Україна, код ЄДРПОУ/ІПН: 44591756, щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставити товар: Індивідуальне обмундирування (35810000-5) Рукавички тактичні у кількості 200 000 штук, у термін: до 10.11.2022 до 20.12.2022 за договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/22/212 від 07.06.2022 року, укладеним з Міністерством оборони України (код ЄДРПОУ/ІПН 00034022), відповідно до:

- Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (із змінами);

- Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком па 30 діб;

- Указу Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб;

- Указу Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб;

- Указу Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 голини з хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб;

- Указу Президента України від 12 серпня 2022 раку № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб;

- Указу Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2О22 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено і 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 40 діб;

- Указу Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб;

- Указу Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії «осиного етану в Україні продовжено з 05 голини 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб;

- Указу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про ствердження Переліку територій, неї яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 № 309 (зі змінами);

- Офіційного листа-підтвердження Торгово-промислової палата України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким для всіх суб`єктів господарської діяльності засвідчено військову агресію Російської Федерації проти України та визнано її форс - мажорними обставинами (обставини непереборної сили);

- Копії договору № 286/3/22/212 віл 07.06.2022 про закупівлю для потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) з додатками укладеного між ТОВ «Наш Імпорт» (як Постачальник) та Міністерством оборони України (як Замовник) на постачання товару: Індивідуальне обмундирування (35810000-5) Рукавички тактичні в кількості 200 000 штук;

- Копії договору поставки № 061002 від 10.06.2022 з додатками укладеного між ТОН «МІК» (як Постачальник) та ТОВ «Наш Імпорт» (як Покупець) па поставку Рукавичок та етичних,

- Копії листа ТОВ «Наш Імпорт» № 0930/1 від 30.09.2022 до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України щодо настання обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин) як наслідок порушення строків виконання за договором № 286/3/22/212 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 07.06.2022 та відтермінування виконання зобов`язань за ним;

- Копії Сертифікату Київської обласної ТПП № 3200-23-3414 (вих. № 445/03.23 від 27.07.2023) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за яким засвідчено форс-мажорні обставини у ТОВ «МІК», в період з 28.04.2022 та тривають станом на 27.07.2023р, які унеможливили виконання зобов`язань в зазначений термін за договором поставки № 061002 від 10.06.2022 укладеним з ТОВ «Наш Імпорт», які унеможливили його виконання в зазначений термін.

Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 28.09.2022; дата закінчення: тривають на 28 липня 2023 року.

Як зазначено судом в оскарженому рішенні, позивач з приводу заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені на 90% заперечив, у тому числі з підстав несвоєчасного повідомлення про настання форс мажорних обставин.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін, а саме знищення, внаслідок бойових дій, виробничих потужностей виконання, партії (партії) товару тощо.

Згідно п. 8.2. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, котрий видається місцевими органами виконавчої влади, або ДСНС за місцезнаходженням однієї із сторін за договором, або Торгово-промисловою палатою України (п. 8.3. договору).

Пунктом 8.4. договору передбачено, що сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникло після укладення договору та стороною було дотримано умови п. 8.1.-8.3. даного договору.

Невиконання або неналежне виконання постачальником п. 8.1.-8.3. цього договору позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань (п. 8.5. договору).

Подовження строків (термінів) виконання зобов`язань за цим договором у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили можливо лише при виконання постачальником п. 8.1.-8.3. цього договору (п. 8.6. договору).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» не надано доказів своєчасного повідомлення позивача про настання для нього форс-мажорних обставин і як наслідок неможливість своєчасного виконання умов договору № 286/3/22/212 від 07.06.2023.

З урахуванням наведених обставин та наданих доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Наш Імпорт» своєчасно не повідомило Міністерство оборони України про неможливість виконати вчасно поставку товару та настання для нього форс-мажорних обставин, як то передбачено п. 8.2 договору, отже відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності з урахуванням п. 8.5 договору.

Правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями ГК України та ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Подібні норми також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

Окрім того, у вирішенні судом про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18 та від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У справі, яка розглядається, судом першої інстанції враховано, що зобов`язання виконано відповідачем в повному обсязі та з незначним простроченням; відсутні докази завдання Міністерству оборони України збитків; відповідач виконує завдання з задоволення потреб Збройних Сил України, в тому числі за іншими договорами; наявний сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово промислової палати від 28.07.2023 №3200-23-3426. Викладене, за висновком місцевого господарського суду, є підставою для зменшення розміру пені на 85 %.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки, не встановив обставин щодо майнового стану сторін спору, балансу інтересів обох сторін у спірних правовідносинах.

Колегія суддів зазначає, що оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суд має врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку зобов`язання, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.

Прагнучи до мирного співіснування з усіма державами, Україна підтримує свою обороноздатність на рівні оборонної достатності для захисту від агресії.

Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України "Про оборону України".

Статтею 3 Закону України "Про оборону України" передбачено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до статті З та частини першої статті 10 Закону України "Про оборону України", Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

З урахуванням викладеного, невиконання, порушення строків виконання умов договору впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, помилково не взяв до уваги, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду. Водночас, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави. Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами щодо поставки товару у визначений строк. Отже, неналежне виконання має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оборони України, що також враховується судом.

Під час розгляду справи сторонами доказів на підтвердження майнового стану не надано, в тому числі відповідачем на підтвердження винятковості випадку та того, що стягнення пені за договором у сумі 2 229 288,96 грн може поставити під загрозу господарську діяльність підприємства. Викладене унеможливлює встановити співрозмірність розміру штрафних санкцій з прибутками відповідача.

Разом з тим, колегією суддів враховуються обставини виконання відповідачем зобов`язання з незначним простроченням, те, що заявлений розмір неустойки є надмірним, обставини неможливості вчасного виконання зобов`язання, засвідчені сертифікатом Київської обласної (регіональної) Торгово промислової палати від 28.07.2023 №3200-23-3426, діяльність відповідача, направлену на задоволення потреб Збройних Сил України, зокрема, з виготовлення форменого одягу. З огляду на викладене, на думку апеляційної інстанції, наявні підстави для зменшення розміру пені на 50% до 1 114 644,48 грн.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи неправильне застосування судом першої інстанції ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині суми пені, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю Наш Імпорт на користь Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі № 908/1549/23 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі № 908/1549/23 змінити в частині суми пені, що підлягає стягненню, та зазначити, що з Товариства з обмеженою відповідальністю Наш Імпорт на користь Міністерства оборони України підлягає стягненню пеня в сумі 1 114 644,48 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2023 у справі № 908/1549/23 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Наш Імпорт на користь Міністерства оборони України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 17 054,06 грн, про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 21.11.2023.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль