ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Справа № 906/478/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Негода В.В.

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23, ухвалене суддею Шніт А.В., повний текст рішення складено 24.08.2023 р.

за позовом Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова

до Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД"

про стягнення 755 889,74 грн

Житомирський військовий інститут ім.С.П. Корольова звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" 755 889,74грн, з яких: 461 965,00 грн штрафу та 293 924,74грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням ПВКП "Реамед" виконання зобов`язань за договором про надання послуг №140 від 02.06.2020.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на користь Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова 150 516,01 грн пені, 304 383,28 грн штрафу, 6 823,49 грн судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення 143 408,73 грн пені та 157 581,72 грн штрафу.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23, Приватне виробничо-комерційне підприємство "РЕАМЕД" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області №906/478/23 від 15.08.2023 року. В задоволенні позову Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова про стягнення з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" 755 889,74 грн з яких: 461 965,00 штрафу та 293924,74 грн. пені - відмовити.

Листом №906/478/23/6101/23 від 20 вересня 2023 р. апеляційний господарський суд витребував матеріали справи №906/478/23 з Господарського суду Житомирської області.

29.09.2023 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/478/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 р. апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23 - залишено без руху. Запропоновано Приватному виробничо-комерційному підприємству "РЕАМЕД" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 17 007,52 грн.

19.10.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від представник Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" надійшла заява про долучення платіжної інструкції №19 від 13.10.2023 р. на суму 17 007,53 грн, як доказ сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2023 о 10:00 год.

06.11.2023 р. через систему «Електронний суд» до апеляційного господарського суду, від Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова, надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 по справі №906/478/23 в частині відмови у позовних вимог щодо стягнення з приватного виробничо-комерційного підприємства «РЕАМЕД» на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова 143 408 гривень пені та 157 581,72 гривень штрафу - скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова приватного виробничо-комерційного підприємства «РЕАМЕД» в даній частині задовільнити повністю. В решті рішення залишити без змін.

20.11.2023 р. через систему "Електронний суд" надійшла заява від представника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 р. клопотання представника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/478/23 - задоволено.

22.11.2023 р. на електронну пошту апеляційного господарського суду надійшла заява від представника Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 р. клопотання представника Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/478/23 - задоволено.

У судовому засіданні 23.11.2023 р. представник Житомирського військового інституту ім.С.П. Корольова заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги. Вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. винесено з дотриманням чинного законодавства, але в частині надання оцінки розрахункам нанесених ЖВІ збитків розглянуто не в повному обсязі, а тому підлягає частковому скасуванню і прийнятті нового рішення в суді апеляційної інстанції про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача для участі у судовому засіданні, не підключився за допомогою додатку EASYCON, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що після викладення пункту 4.1 договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 в новій редакції вартість послуг за договором становить 4 348 332,56 грн, у тому числі ПДВ - 724 722,09грн, відтак у позивача виникло право на нарахування штрафних санкцій за прострочення надання послуг з урахуванням внесених змін до основного договору про надання послуг №140 від 02.06.2023. Отже, розрахунок пені та штрафу, наведений у позовній заяві, є таким, що не відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, оскільки позивач звертається із вимогою про стягнення штрафних санкцій після внесення змін до договору у частині вартості послуг. Відтак, враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову частково, а саме - в частині вимог про стягнення 150 516,01 грн пені та 304 383,28грн штрафу. У частині вимог щодо стягнення 143 408,73 грн пені та 157 581,72грн штрафу суд відмовив.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншого учасника справи.

В апеляційній скарзі Приватне виробничо-комерційне підприємство "РЕАМЕД" стверджує, що рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 року прийняте з порушенням матеріальних та процесуальних норм.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі посилаючись на ст.ст. 256, 257, 258 та 261 ЦКУ стверджує, що намір звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів Житомирський військовий інститут ім.С.П. Корольова висловив у претензії №519/1362 від 21.04.2021 року за невиконання умов договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 року. Проте, позивач не скористався своїм правом звернення до суду з метою захисту своїх інтересів.

Відтак, невжиття Житомирським військовим інститутом ім. С.П. Корольова жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про порушення його прав, свідчить про бездіяльність позивача. Через бездіяльність позивача заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова до Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" про стягнення 755 889,74 грн. з яких 461 965,00 грн штрафу та 293 924,74 грн пені.

Пропущення позивачем строків позовної давності, у зв`язку із зверненням прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова, є безпідставним та необґрунтованим. Зокрема, Північно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 14.03.2023 року у справі №906/965/21 дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Житомирського військового інституту ім.С.П. Корольова, що стало підставою для скасування ухваленого судового рішення першої інстанції і залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідачем у справі подано заяву щодо застосування строків позовної давності відповідно до вимог статті 267 Цивільного кодексу України з обґрунтуванням відсутності поважних причин пропущення Позивачем цих строків. У рішенні № 906/478/23 від 15.08.2023 року Господарський суд Житомирської області позовні вимоги визнав обґрунтованими, проте не врахував заяву відповідача щодо застосування строків позовної давності, чим порушив вимоги статті 267 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги представник Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова у відзиві вказує на те, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням чинного законодавства, але в частині надання оцінки розрахункам нанесених ЖВІ збитків розглянуто не в повному обсязі, а тому підлягає частковому скасуванню і прийнятті нового рішення в суді апеляційної інстанції.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

02.06.2020 між Житомирським військовим інститутом ім.С.П. Корольова (замовник, позивач) та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Реамед" (виконавець, відповідач) укладено договір №140 про надання послуг (далі - Договір) (а.с. 68-73, т.1), за умовами якого виконавець за письмовим замовленням (технічним завданням) замовника (додаток №1) зобов`язується надати послуги з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою) в обсязі, визначеному Договірною ціною, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2), та передати надані послуги відповідно до календарного плану виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №3), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги на умовах даного договору.

Згідно умов даного договору виконавець надає замовнику наступні послуги: послуга з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою) у кількості 1 (один) послуга (п.2.1 Договору).

Прийняття замовником послуг оформляється актом надання послуг (п.2.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується якісно та в терміни передбачені календарним планом закінчити і здати роботи замовнику.

Згідно з п.4.1 Договору вартість послуг становить 6 599 500,00грн, в т.ч. ПДВ - 1 099 916,67грн.

У подальшому, в зв`язку із несвоєчасним виконанням підрядником робіт та закінченням бюджетного року, з метою повернення невикористаних коштів до бюджету, додатковою угодою від 04.12.2020 №5 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 (далі - Додаткова угода №5) внесено зміни до п.4.1 та зменшено ціну договору до 4 348 332,56грн (а.с. 96-97, т.1).

Строки надання послуг визначаються календарним планом виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №3) (п.4.8 Договору).

Виконавець надає послуги у відповідності до Календарного плану надання послуг, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №3) (п.5.1 Договору).

Додатковою угодою №2/188 від 31.07.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 внесено зміни до Календарного плану надання послуг (виконання робіт) з "Поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" (а.с. 91-92, т.1), цим самим збільшено термін для виконання виконавцем послуг відповідно до договору №140 від 02.06.2020.

Здавання-приймання наданих послуг оформлюється актом здавання наданих послуг (п.6.1 Договору).

Пунктом 7.3 Договору визначено, що за порушення строків закінчення виконання робіт відповідно до Календарного плану робіт, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості не наданих послуг, але не менше подвійної ставки НБУ на момент не надання послуг, з яких допущено прострочення надання послуг за кожний день прострочення, а в разі прострочення надання послуг відповідно до календарного плану понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% загальної вартості договору.

У зв`язку із неможливістю надання послуг виконавцем у відповідності до додаткової угоди №6 від 08.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 дію останнього припинено з 10.12.2020 (а.с. 98-99, т. 1).

Також, до матеріалах справи додані акти приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020, №2 від 30.10.2020, №3 від 30.11.2020, №4 від 04.12.2020, №5 від 04.12.2020, №6 від 04.12.2020 (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1), відповідно кількості етапів надання послуг згідно з умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020. Зазначені акти підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печатками сторін Договору.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначив, що попри внесені зміни, якими було збільшено термін часу для виконання послуг по поточному ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, що передбачено умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, всупереч вимогам договірних зобов`язань у частині строку виконання послуг з надання послуг з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, а також Додаткової угоди №2 від 31.07.2020 до Договору, якою визначено та затверджено Календарний план з надання послуг з поточного ремонту, роботи повинні були виконані відповідачем у повному обсязі в термін до кінця листопада 2020 року, проте здані повністю лише в грудні 2020 року. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 461 965,00 грн штрафу та 293 924,74 грн пені.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на користь Житомирського військового інституту ім.С.П. Корольова 150 516,01 грн пені, 304 383,28 грн штрафу, 6 823,49 грн судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення 143 408,73 грн пені та 157 581,72 грн штрафу.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що договір №140 від 02.06.2020 який укладено між Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова та Приватним виробничо-комерційним підприємством "РЕАМЕД" за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Судами встановлено, що попри внесені сторонами зміни, якими було збільшено термін часу для виконання послуг по поточному ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, що передбачено умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, всупереч вимогам договірних зобов`язань у частині строку виконання послуг з надання послуг з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, а також Додаткової угоди №2 від 31.07.2020 до Договору, якою визначено та затверджено Календарний план з надання послуг з поточного ремонту, роботи повинні були виконані відповідачем у повному обсязі в термін до кінця листопада 2020 року, проте здані повністю лише в грудні 2020 року, про що свідчать підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печатками сторін акти приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020, №2 від 30.10.2020, №3 від 30.11.2020, №4 від 04.12.2020, №5 від 04.12.2020, №6 від 04.12.2020 (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1), відповідно кількості етапів надання послуг згідно з умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020.

Так, акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020 (а.с. 100-104, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, синтетичного покриття, встановлення обладнання на тенісному корті, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 року (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.10.2020 (а.с. 113-117, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, синтетичного покриття, встановлення обладнання на полі для міні-футболу, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 року (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №3 від 30.11.2020 (а.с. 126-130, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з улаштування водовідведення, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №4 від 04.12.2020 (а.с. 139-143, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з монтажу огорожі, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.11.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №5 від 04.12.2020 (а.с. 153-158, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, поліуретанового покриття Conipur SP, монтажу обладнання, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 04.12.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №6 від 04.12.2020 (а.с. 166-171, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з щодо кількох об`єктів: бігові доріжки (улаштування основи і поліуретанового покриття Conipur SP); сектори (влаштування асфальтобетонної основи в секторах, сектор 14х8, поліуретанового покриття Conipur SP); зона метання гранат (улаштування основи); ями для стрибків у довжину (улаштування основи), кінцевий строк виконання яких згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 31.10.2020 (а.с. 92, т.1).

Судом першої інстанції вірно враховано, саме кінцевий термін виконання робіт (надання послуг) повних комплексів робіт, оскільки відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт складалися сторонами на сукупність робіт у цілому, а не на кожен вид робіт окремо.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що відповідачем допущено порушення строків виконання робіт згідно договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 та з врахуванням Календарного плану надання послуг (виконання робіт) з "Поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" (а.с. 92, т.1), а отже наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків надання послуг.

Відтак, для застосування штрафних санкцій відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України необхідною умовою є: віднесення хоча б однієї сторони до суб`єкта господарювання державного сектора економіки; якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту; виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

У даному випадку колегія суддів зазначає про наявність правових підстав для застосування приписів ч.2 ст.231 Господарського кодексу України до зобов`язань, які виникли за договором, так як позивач є суб`єктом державного сектора економіки, а виконання договору фінансується за рахунок Державного бюджету України.

У той же час, ч.2 ст.231 Господарського кодексу України свідчить, що визначені нею розміри штрафних санкцій застосовуються лише якщо інше не передбачено законом чи договором.

Сторонами в п.7.3 договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 узгоджено, що за порушення строків закінчення виконання робіт відповідно до Календарного плану робіт, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості не наданих послуг, але не менше подвійної ставки НБУ на момент не надання послуг, з яких допущено прострочення надання послуг за кожний день прострочення, а в разі прострочення надання послуг відповідно до календарного плану понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% загальної вартості договору.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що за прострочення відповідачем обов`язку надання послуг позивачем нараховано пеню 461965,00грн штрафу та 293 924,74грн пені.

Однак, колегія суддів перевіривши зазначений розрахунок пені та штрафу за прострочення обов`язку вчасного надання послуг, який здійснений на підставі п.7.3 Договору, погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказаний розрахунок є необґрунтованим з огляду на те, що позивачем не було враховано, що сторони, уклавши додаткову угоду №5 від 04.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 змінили загальну суму договору з 6 599 500,00грн до 4 348 332,56грн, у зв`язку з чим зменшилась і вартість ненаданих послуг вчасно, з яких допущено прострочення виконання.

За змістом абз.2 п.1 Додаткової угоди №5 зменшення суми договору відбувається на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за послугою "Поточний ремонт баскетбольного майданчика, поля для міні-футболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" №1 від 26.10.2020 (на суму 594 391,54грн), №2 від 30.10.2020 (на суму 932 033,56грн), №3 від 30.11.2020 (на суму 465 282,68грн), №4 від 04.12.2020 (на суму 795 043,01грн), №5 від 04.12.2020 (на суму 724 020,36грн), №6 від 04.12.2020 (на суму 837 561,41грн) (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1).

Пунктом 2 Додаткової угоди №5 сторони узгодили, що ця додаткова угода набуває чинності з дати підписання і дії протягом усього періоду чинності договору.

Необхідно відзначити, додаткова угода є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що після викладення пункту 4.1 договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 в новій редакції про те, що вартість послуг становить 4 348 332,56грн, у тому числі ПДВ - 724 722,09грн, у позивача виникло право на нарахування штрафних санкцій (за невчасне надання послуг) з урахуванням внесених змін до основного договору про надання послуг №140 від 02.06.2023, які є чинними на момент звернення до суду з даним позовом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок пені та штрафу за невчасну поставку товару, наведений у позовній заяві є таким, що не відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, оскільки позивач звертається із вимогою про стягнення штрафних санкцій за невчасну поставку товару після зміни ціни договору.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №910/20107/17 викладений правовий висновок, з якого вбачається, що з огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від 16.04.2019 у справах №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.2019 у справі №922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15, від 02.03.2018 у справі №927/467/17.

Також, у матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, в якому викладено контррозрахунок сум пені та штрафу (а.с. 8-15, т.2).

З огляду на викладене вище, зокрема, те, що відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт складалися сторонами на сукупність робіт у цілому, а не на кожен вид робіт окремо, перевіривши зазначений контррозрахунок відповідача стягуваної суми, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що останній є частково вірним.

Так, розмір штрафу за прострочення строку надання послуг загальною вартістю 4 348 332,56 грн, який підлягає стягненню, становить 304 383,28 грн (4 348 332,56 грн х 7%). Відтак, у частині вимог щодо стягнення 157 581,72грн штрафу (461 965,00грн - 304 383,28грн) Господарський суд Житомирської області відмовив правомірно.

Крім того, загальний розмір пені за несвоєчасне надання відповідачем послуг, який підлягає стягненню, складає 150 516,01грн, а саме:

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020 (на суму 594 391,54грн) (а.с.100-104, т.1) за період з 01.10.2020 до 26.10.2020 - 15 454,18грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.10.2020 (на суму 932 033,56грн) (а.с.113-117, т.1) за період з 01.10.2020 до 30.10.2020 - 27 961,01грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №3 від 30.11.2020 (на суму 465 282,68грн) (а.с.126-130, т.1) за період з 01.10.2020 до 30.11.2020 - 28 382,24грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №4 від 04.12.2020 (на суму 795 043,01грн) (а.с. 139-143, т.1) за період з 01.12.2020 до 04.12.2020 - 3 180,17грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №5 від 04.12.2020 (на суму 724 020,36грн) (а.с.153-158, т.1) за період з 01.10.2020 до 04.12.2020 - 47 061,32грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №6 від 04.12.2020 (на суму 837 561,41грн) (а.с.166-171, т.1) за період з 01.11.2020 до 04.12.2020 - 28 477,09 грн.

Відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволення позовної вимоги позивача у частині вимог щодо стягнення 143 408,73 грн пені (293 924,74грн - 150 516,01грн).

В апеляційній скарзі відповідач акцентує увагу на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення від 15.08.2023 р. порушив норми ст.267 ЦК України не застосувавши в даному випадку строку позовної давності.

На вказаний довід колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто, або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач дізнався про своє порушене право щодо надання йому відповідачем відповідних послуг у грудні 2020 року, коли сторонами було підписано додаткову угоду №6 від 08.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, у зв`язку з неможливістю виконавця продовжити надання послуг згідно основного договору, якою припинено дію останнього з 10.12.2020 (а.с. 98-99, т.1).

Водночас, суд першої інстанції вірно зауважив, що згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 встановлено карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і закінчився 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

При цьому, позивачем позовну заяву в даній справі подано до суду 03.04.2023 за вх.№518, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Господарського суду Житомирської області.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, стосовно того, що вимога відповідача про застосування до спірних правовідносин та позовних вимог про стягнення пені та штрафу наслідків спливу строків позовної давності є безпідставною.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами.

Таким чином, доводи Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД", викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Відтак, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.08.2023 р. у справі №906/478/23 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №906/478/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "27" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.