ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 листопада 2023 року Справа № 903/51/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М. розглянувши

клопотання Волинської обласної державної адміністрації

про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2021

у справі за позовом: Заступника керівника Волинської обласної прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство "Ковельське лісове господарство" (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Холмська, 46, )

до відповідача-1: Смідинської сільської ради, (Волинська обл., Ковельський р-н., с. Смідин, вул. Грушевського, 9, )

відповідача-2: Ковельської районної державної адміністрації (45000, м. Ковель, вул. Незалежності, 73 )

відповідача-3: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Волинська область (43021, м. Луцьк, вул. Винниченка,67, )

про витребування земельної ділянки

Встановив: ухвалою від 21.12.2021 заяву Першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури від 20.12.2021 №15-2315вих-21 про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов у справі №903/51/21 шляхом:

- Заборони Смідинській сільській раді вчиняти дії щодо розгляду питань про надання дозволів на виготовлення та затвердження землевпорядної документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9804 площею 6,9484 га, що розташована на території Смідинської сільської ради Ковельського району, в тому числі заборонити вчиняти дії щодо поділу цієї земельної ділянки, приймати рішення про надання дозволу на виготовлення проектів поділу, інших документацій із землеустрою, їх затвердження та передання у власність чи користування або оренду, виставляти на земельні торги до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- Заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб`єктам) проводити реєстраційні дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:9804 площею 6,9484 га, що розташована на території Смідинської сільської ради Ковельського району до набрання законної сили рішення у даній справі.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 у справі №903/51/21 позов задоволено, ухвалено витребувати у власність держави в особі Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9, ) з незаконного володіння Смідинської сільської ради (44453, вул. Грушевського, 9, с. Смідин, Старовижівський район, Волинська область, ) земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:9804, площею 6, 9484 га.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 апеляційну скаргу Смідинської сільської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 у справі №903/51/21 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

23 листопада 2023 року до господарського суду надійшло клопотання Волинської обласної державної адміністрації за вх.№01-74/1781/23 від 23.11.2023 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2021.

В обґрунтування клопотання Волинська обласна державна адміністрація зазначає, що на даний час рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 у справі №903/51/21 перебуває на стадії виконання, що потребує вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами у сфері державної реєстрації прав, що діють відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Розглянувши клопотання Волинської обласної державної адміністрації про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2021 у справі №903/51/21 суд зазначає наступне.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зазначене положення процесуального закону має універсальний характер та не обмежує суд у можливості скасування заходів забезпечення позову після рішення по суті справи.

Нормою ч. 2 ст. 145 ГПК України унормовано, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч. 4 ст. 145 ГПК України).

Забезпечення позову застосовується в якості гарантії задоволення законних вимог позивача, реального виконання рішення суду та ефективного поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, а суд не пов`язаний із скасуванням вжитих заходів до виконання рішення, яким закінчується розгляд справи по суті або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала, або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2019р. у справі №15/155-б.

Суд встановив, що Волинською обласною державною адміністрацією подано мотивоване клопотання про скасування вжитих заходів та наведено обґрунтовані доводи, які підтверджують, що забезпечення позову перешкоджає подальшому належному, повному та своєчасному виконанню судового рішення. При цьому посилається на те, що на даний час рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 у справі №903/51/21 перебуває на стадії виконання, що потребує вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами у сфері державної реєстрації прав, що діють відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною третьою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Ухвалою суду від 21.12.2021 встановлено строк на який вживались судом заходи забезпечення позову, а саме згідно п. 2.2. до набрання законної сили рішення у даній справі.

Рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2023, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 у справі №903/51/21 набрало законної сили 18.04.2023, відтак вжиті ухвалою суду від 21.12.2021 у справі заходи забезпечення позову слід скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Аналогічні положення містить ч. 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004р. заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997р.).

У рішенні від 15.10.2009р. Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги клопотання Волинської обласної державної адміністрації, господарський суд, у відповідності до положень ГПК України, вважає за можливе задовольнити відповідне клопотання та скасувати вжиті ухвалою від 21.12.2021 у справі заходи забезпечення позову, постановивши при цьому згідно ст. 145 ГПК України відповідну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Волинської обласної державної адміністрації за вх.№01-74/1781/23 від 23.11.2023 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2021 у справі, задоволити.

2. Скасувати вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Волинської області від 21.12.2023 у справі заходи забезпечення позову, зокрема:

- в частині заборони Смідинській сільській раді вчиняти дії щодо розгляду питань про надання дозволів на виготовлення та затвердження землевпорядної документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9804 площею 6,9484 га, що розташована на території Смідинської сільської ради Ковельського району, в тому числі заборонити вчиняти дії щодо поділу цієї земельної ділянки, приймати рішення про надання дозволу на виготовлення проектів поділу, інших документацій із землеустрою, їх затвердження та передання у власність чи користування або оренду, виставляти на земельні торги до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- в частині заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб`єктам) проводити реєстраційні дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:9804 площею 6,9484 га, що розташована на території Смідинської сільської ради Ковельського району до набрання законної сили рішення у даній справі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду підписана 24.11.2023.

Суддя В. М. Дем`як