ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"14" листопада 2023 р. Справа № 924/785/23

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Загродській М.А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м. Дніпро

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 254 849, 29грн - основної суми заборгованості, 110 889,17грн - інфляційних втрат, 1 954,69грн - 0,3% річних

та

за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м. Дніпро

про стягнення 34 074,54грн пені за порушення строків поставки товару

Представники сторін:

від позивача/відповідача за зустрічним позовом: Остап`юк М.П. - згідно ордера серія АТ №1046545 від 19.07.2023 (поза межами суду (в режимі відеоконференції));

від відповідача/позивача за зустрічним позовом: Максимчук О.О. - згідно виписки з ЄДР (поза межами суду (в режимі відеоконференції))

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

20.07.2023 до господарського суду області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин Хмельницької області про стягнення 254 849, 29грн - основної суми заборгованості, 110 889,17грн - інфляційних втрат, 1 954,69грн - 0,3% річних, за порушення строків оплати по Договору №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

Ухвалою суду від 25.07.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/785/23 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.09.2023 судом прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро про стягнення 34 074,54грн пені за порушення строків поставки товару.

03.10.2023 суд поставновив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст. 216 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

Відповідач - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин Хмельницької області проти позовних вимог заперечує. Посилається на те, що позивач допустив порушення умов Договору №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022 в частині термінів поставки товару.

Наведений позивачем у позовній заяві обрахунок сум відсотків річних та інфляційних витрат за договором за період прострочення оплати товару проведений без належного врахування висновків Верховного суду щодо цього питання, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, а також у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Зокрема, позивачем при проведенні обрахунку 0,3% річних безпідставно не враховано приписи статей 253, 254 ЦК України та умови пункту 5.1. Договору щодо початку перебігу і закінчення строків для виконання зобов`язань з оплати товару. В результаті цього позивач безпідставно нарахував по кожному ярлику 0,3% річних за останній день строку для оплати товару, у який зобов`язання покупця не вважаються простроченими; арифметично неправильно визначив кількість днів у кожному періоді прострочення оплати товару; не врахував того, що у день здійснення оплати товару заборгованість, на яку нараховуються відсотки річних за цей день, підлягають зменшенню на суму здійсненої у цей день оплати. Крім того, при обрахунку інфляційних втрат позивач безпідставно не врахував того, що інфляційні втрати за кожен відповідний календарний місць підлягають нарахуванню виключно на суму цієї заборгованості, яка у відповідний місяць тривала більше 15 календарних днів, у зв`язку з чим для проведення обрахунку інфляційних втрат така заборгованість підлягає зменшенню на суму оплат, що здійснені відповідачем до 15 числа відповідного місяця, а також на суму заборгованості з оплати, прострочення якої розпочалось у цей календарний місяць після 15 числа.

Зазначає, що не мав можливості в строк, встановлений договором, і не має можливості на цей час здійснити оплату для позивача наведених у позовній заяві сум основного боргу, відсотків річних та інфляційних втрат, у зв`язку з вкрай важким фінансовим становищем відповідача, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, що відбулися в енергетичному ринку країни, а також в результаті окупації військовими формуваннями російської федерації частини виробничих потужностей відповідача в ході військової агресії російської федерації проти України. Відповідач фактично забезпечує покриття основного фінансового навантаження, необхідного для реалізації загальносуспільного інтересу, та зазнає надзвичайно великих фінансових витрат у межах його виконання, за відсутності джерела та механізму компенсації за виконання таких спеціальних обов`язків

Враховуючи наведене, наявну фактичну ситуацію, що склалися у сфері енергосистеми України, з метою забезпечення енергетичної безпеки нашої країни, захисту інтересів населення, наявні передбачені чинним законодавством підстави для зменшення на 90% розміру штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем для відповідача за прострочення оплати поставленого товару за Договором, відповідно до статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України.

У разі ухвалення судом рішення у справі №924/785/23 про повне або часткове задоволення позовних вимог ТОВ „Легіон Трейд, просить зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача у цій справі, що підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивача, до їх розумного, реального і обґрунтованого розміру, відстрочити виконання рішення суду тривалістю 1 календарний рік з моменту набрання ним законної сили, але не менше ніж до закінчення 2 календарних місяців з моменту припинення воєнного стану в Україні.

Наполягає на задоволенні зустрічного позову. Посилається на те, що ТОВ "Легіон Трейд", м.Дніпро допустило прострочення поставки частини товару за договором загальною вартістю 3 549 592,23грн з ПДВ і період такого прострочення, починаючи з 13.05.2022 по 07.06.2022 включно складає 26 календарних дні. У зв`язку з наведеним та відповідно до умов пункту 8.2 Договору відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 34 074,54 грн.

Відповідач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро проти зустрічних позовних вимог заперечує. Посилається на те, що відповідно до умов договору №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022, в редакції додаткової угоди №1 від 04.05.2022, сторони прийняли до виконання специфікацію №1 та технічну специфікацію до додаткової угоди №1 від 04.05.2022 року. При цьому, специфікацію №1 та технічну специфікацію до договору в редакції Договору від 12.04.2022 визнано такою, що втрачає чинність. Отже, сторонами досягнуто згоди про зміну умов договору в редакції від 04.05.2022, що відповідно з врахуванням того, що змінились дві позиції по кількості узгодженого товару, фактично дійшли згоди про перенесення строку поставки не з дати укладення договору, а з дати укладення додаткової угоди №1 від 04.05.2022. А тому, строк поставки слід відраховувати саме з 04.05.2022. Отже кінцевий термін поставки по договору, з врахуванням додаткової угоди №1 від 04.05.2022, становить 04.06.2022 року.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

12.04.2022 між Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки №53-124-01-22-17572, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, кодом УКТ ЗЕД, ціною, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Предметом поставки є товар: 44160000-9 згідно ДК 021:2015 Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (п.1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору, визначено місце виконання договору - місто Нетішин Хмельницької області.

Згідно п.3.1 договору, строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами цього договору.

Згідно п.3.2 договору, поставка товару здійснюється на склад вантажоодержувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство"/склад №5, вул.Енергетиків,36, місто Нетішин Хмельницької області, 30100.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

Згідно п.4.1 договору ціна товару по договору становить 3 564 000,00грн з ПДВ.

В пункті 5.1 договору сторони узгодили, що оплата за товар здійснюється покупцем протягом 60 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Пунктом 8.2. договору встановлено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

В пункті 8.4 сторони договору досягли згоди, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 0,3% річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

04.05.2022 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, відповідно до умов якої збільшили ціну за одиницю товару на 9,99% та внесли зміни до договору, виклавши у новій редакції пункт 4.1. договору.

У пункті 3 додаткової угоди зазначили про прийняття до виконання Специфікації №1 та технічної специфікації до додаткової угоди до договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

У пункті 4 додаткової угоди зазначили, що Специфікація №1 та технічна специфікація до договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022 втрачає чинність з дати укладання цієї додаткової угоди.

У пункті 5 додаткової угоди №1 від 04.05.2022 до договору сторони погодили, що в іншому, що не обумовлено даною додатковою угодою, сторони керуються умовами договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до додаткової угоди №1 доДоговору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

Згідно видаткової накладної №177 від 17.05.2022 відповідач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро товар на суму 2 910 742,94грн (ярлик на поставлений товар оформлено 31.05.2022). Вантажоодержувачем поставлено дату отримання товару 19.05.2022.

Згідно видаткової накладної №201 від 07.06.2022 відповідач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро товар на суму 638 849,29грн (ярлик на поставлений товар оформлено 10.06.2022). Вантажоодержувачем поставлено дату отримання товару 08.06.2022.

Відповідач здійснив оплату отриманого товару частково в сумі 3 294 742,94грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №7898 від 02.08.2022, №8258 від 05.08.2022, №8439 від 12.08.2022, №8682 від 23.08.2022, №8735 від 23.08.2022, №9674 від 14.09.2022, №9843 від 20.09.2022, №10518 від 12.10.2022, №10627 від 17.10.2022, №11295 від 08.11.2022, №11646 від 21.11.2022.

Станом на час розгляду справи відповідачем не оплачено позивачу кошти за товар в сумі 254 849,29 гривень.

Із матеріалів даної справи вбачається, що сторонами спору не заперечується факт укладення між ними Договору №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022 та проведення часткових розрахунків.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.04.2022 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин та Товариством з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро укладено договір поставки №53-124-01-22-17572.

Відповідно до п.п.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст.663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Сторонами у 3.1 Договору погоджено, що строк поставки товару становить 30 (тридцять) календарних днів з дати укладення сторонами цього Договору.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

У відповідності до видаткової накладної №177 від 17.05.2022 відповідач отримав від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", товар на суму 2 910 742,94грн - ярлик на поставлений товар оформлено 31.05.2022. Відповідачем (вантажоодержувачем) проставлено дату отримання товару 19.05.2022.

Відповідно до видаткової накладної №201 від 07.06.2022 відповідач отримав від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", товар на суму 638 849,29грн - ярлик на поставлений товар оформлено 10.06.2022. Відповідачем (вантажоодержувачем) проставлено дату отримання товару 08.06.2022.

Відповідач, згідно платіжних інструкцій №7898 від 02.08.2022, №8258 від 05.08.2022, №8439 від 12.08.2022, №8682 від 23.08.2022, №8735 від 23.08.2022, №9674 від 14.09.2022, №9843 від 20.09.2022, №10518 від 12.10.2022, №10627 від 17.10.2022, №11295 від 08.11.2022, №11646 від 21.11.2022 - здійснив оплату отриманого товару в сумі 3 549 592,23грн частково на суму 3 294 742,94грн.

Таким чином, на час розгляду справи відповідачем не оплачено позивачу кошти за товар в сумі 254 849,29 гривень.

Судом враховано, що матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів оплати відповідачем поставленого товару в повному обсязі, відтак суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 254 849,29 гривень основного боргу є обґрунтованою.

Окрім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро заявлено до стягнення з відповідача 110 889,17грн - інфляційних втрат, 1 954,69грн - 0,3% річних згідно поданих розрахунків.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховано, що виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до п.8.4 договору, сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 0,3% річних від простроченої суми.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 0,3% річних, суд встановив, що позивачем їх заявлено згідно періодів, які визначено відповідно умов договору, зокрема п.5.1 договору (початок перебігу строку для виконання зобов`язань з оплати товару). Здійснивши їх обрахування (за допомогою системи „Законодавство") судом встановлено, що заявлені до стягнення 0,3% річних в розмірі 1 954,69грн є арифметично вірними та обґрунтованими.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції, судом враховано таке.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Судом також враховано, що позивач при розрахунку суми інфляційних втрат виходив із періоду прострочення відповідача без урахування дня фактичної оплати вартості поставленого товару та вірно встановив закінчення строку виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості поставленого йому товару на підставі дати оформлення ярлика на придатний товар відповідно до умов п. 5.1. договору.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство"), встановив, що інфляційні втрати правомірно нараховані у межах розміру визначеному позивачем - 110 889,17грн за вказані ним періоди у наявному в матеріалах справи розрахунку.

Щодо тверджень відповідача викладених у відзиві на позов, судом вони оцінюються критично та до уваги не приймаються.

За змістом ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч.1, ч.2 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ „Легіон Трейд заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 254 849,29грн основного боргу, 1 954,69грн 0,3% річних, 110 889,17грн - інфляційних втрат.

У відзиві на позов відповідач просить надати йому відстрочення виконання рішення суду тривалістю 1 календарний рік з моменту набрання рішенням суду законної сили, але не менше ніж до закінчення 2 календарних місяців з моменту припинення воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, відстрочити виконання судового рішення суд може лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим. При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Суд враховує, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

В обґрунтування неможливості виконання зобов`язань перед позивачем, відповідач посилається на важкий фінансовий стан, початок військової агресії і введення в Україні воєнного стану та невиконанням грошових зобов`язань перед відповідачем контрагентами.

З приводу наведеного суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Стаття 42 ГК України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Відповідно до ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України, практики Європейського суду з прав людини (справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші) відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань та не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Судом також звернуто увагу, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, а ч. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Необхідність відстрочення виконання рішення суду повинно обґрунтовуватися належними та допустимими доказами, що подаються стороною.

Скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості в значному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є безумовними самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення.

Належність відповідача до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, не підтверджує наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, що є необхідним для відстрочення виконання рішення та підлягає доказуванню з урахуванням положень ст.ст. 73-80 ГПК України.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано доцільності відстрочення рішення суду та не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому виконати рішення у цій справі.

Щодо наданих відповідачем доказів, то суд не бере їх до уваги, оскільки вони об`єктивно не відображають реальний фінансовий стан відповідача станом на час ухвалення судом рішення.

Судом звернуто увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "ІммобільяреСаффі" проти Італії", № 22774/93).

Враховуючи те, що існування заборгованості підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів чи наявність інших обставин. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

З огляду на вищевикладене, враховуючи заперечення позивача, вину відповідача у простроченні зобов`язань з оплати заборгованості за поставлений товар за укладеним із позивачем договором, матеріальні інтереси обох сторін та беручи до уваги, що відповідачем всупереч ч. 3 ст. 13 ГПК України не надано доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 924/785/23.

Щодо зустрічного позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро про стягнення 34 074,54грн пені за порушення строків поставки товару судом враховується таке.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно приписів ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.2, укладеного між між Державном підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м.Нетішин та Товариством з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро (відповідач, постачальник) договору поставки від 12.04.2022 №53-124-01-22-17572, за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м.Дніпро допустило прострочення поставки частини товару за договором загальною вартістю 3 549 592,23 грн з ПДВ і період такого прострочення, починаючи з 13.05.2022 по 07.06.2022 включно складає 26 календарних дні. У зв`язку з наведеним та відповідно до умов пункту 8.2 Договору відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 34 074,54 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до умов договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022 постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, кодом УКТ ЗЕД, ціною, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Згідно умов договору №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022, в редакції додаткової угоди №1 від 04.05.2022, сторонами прийнято до виконання Специфікацію №1 та технічну специфікацію до додаткової угоди №1 від 04.05.2022 року. При цьому, Специфікацію №1 та технічну специфікацію до договору в редакції договору від 12.04.2022 визнано такою, що втрачає чинність.

У пункті 5 додаткової угоди №1 від 04.05.2022 до договору сторони погодили, що в іншому, що не обумовлено даною додатковою угодою, сторони керуються умовами договору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022.

Отже, суд вважає, що підписанням додаткової угоди №1 від 04.05.2022 та Специфікації №1 до додаткової угоди №1додоговору поставки №53-124-01-22-17572 від 12.04.2022 сторонами було внесено окремі зміни до договору. Однак, даною додатковою угодою не обумовлено зміну строків виконання зобов`язань щодо поставки товару.

Таким чином, судом встановлено, що мало місце прострочення відповідача за зустрічним позовом строку поставки товару (умови п.3.1. договору), що є підставою для нарахування пені згідно умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до розрахунку суми позову визначеного позивачем за зустрічним позовом, було нараховано 34 074,54грн штрафних санкції у вигляді 0,1% пені від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення поставки за період: з 13.05.2022 по 18.05.2022 на суму 2 910 742,94грн, та з 13.05.2022 по 07.06.2022 на суму 638 849,29грн.

Здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство") суд вважає, що заявлена до стягнення пеня в розмірі 34 074,54грн є арифметично вірною та обґрунтованою за періоди визначені у розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на сторони відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м. Дніпро до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 254 849,29грн - основної суми заборгованості, 110 889,17грн - інфляційних втрат, 1 954,69грн - 0,3% річних задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, будинок 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд" (49125, м.Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 11/28; ) 254 849, 29грн (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 29 коп.) основної суми заборгованості, 110 889,17грн (сто десять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 17 коп.) інфляційних втрат, 1 954,69грн (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 69 коп.) 0,3% річних, 4 412,32грн (чотири тисячі чотириста дванадцять гривень 32 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області про відстрочення виконання рішення суду у справі №924/785/23 відмовити.

Зустрічний позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд", м. Дніпро про стягнення 34 074,54грн пені за порушення строків поставки товару задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд" (49125, м.Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 11/28; ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, будинок 20, ) 34 074,54грн (тридцять чотири тисячі сімдесят чотири гривні 54 коп.)пені за порушення строків поставки товару, 2 684,00грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.11.2023.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) (вул. Марії Лисиченко, 11/28, м. Дніпро, 49125) надісл. в ел. кабінет

3, 4 - відповідачу (позивачу за зустрічним позовом)(вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 (надісл. в ел. кабінет); вул. Енергетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницької обл., 30100) надіс. реком. з повідом.