ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Справа№ 910/1350/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2022 р.

у справі № 910/1350/22 (суддя - Лиськов М.О)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторно (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 2364,27 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулося з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (відповідач) про стягнення 2364,27 грн, з яких: 463,97 грн - 3% річних за користування чужими коштами, 1900,30 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із визнання банкрутом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" та на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за договором страхування (полісом) № АІ/5580407, право вимоги якої у останнього виникло на підставі укладення між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. та позивачем договору про надання фінансових послуг факторингу № 1/03-11/2016 від 03.11.2016 р. Відповідач частково виконав зобов`язання за договором № АІ/5580407 в сумі 8252,89 грн та станом на дату подання позову у нього наявна заборгованість у сумі 2364,27 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.02.2022 р. відкрито провадження у справі № 910/1350/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.07.2022 р. у справі № 910/1350/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Моторно (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у даній справі підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, оскільки вказаний строк слід обраховувати з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, а не з моменту визнання ПрАТ "СК "Україна" банкрутом. Разом з цим, на переконання скаржника, у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такий обов`язок покладається на страховика-банкрута. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та має індивідуальний характер.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1350/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 р. витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/1350/22 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/1350/22.

До суду 29.08.2022 р. до суду надійшли матеріали справи № 910/1350/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1350/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1350/22, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи на підставі ч. 2 ст. 271 ГПК України, а також встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

До суду 19.10.2022 р. Моторним (транспортним) страховим бюро України подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/1350/22 до закінчення перегляду Верховним Судом судових рішень у справах № № 910/16820/21 та 910/16713/21 у подібних правовідносинах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 р. зупинено апеляційне провадження у справі № 910/1350/22 до перегляду судових рішень палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/16820/21 у подібних правовідносинах та зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результат перегляду судових рішень у вказаній справі.

07.08.2023 р. до суду Моторним (транспортним) страховим бюро України подано заяву про поновлення апеляційного провадження у справі № 910/1350/22 у зв`язку з прийняттям 19.07.2023 р. Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі № 910/16820/21.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 25.07.2023 р. Великою Палатою Верховного Суду оприлюднений повний текст постанови від 19.07.2023 р. у справі № 910/16820/21, відповідно до якої задоволено касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 17.01.2022 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 р. у справі № 910/16820/21 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 р. поновлено апеляційне провадження у справі № 910/1350/22 за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 р. та вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України та електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (документа) на відповідні електронні адреси, а також закінчення процесуальних строків на подачу всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

16.10.2015 р. о 22 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», д. р. н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Протасів Яр в м. Києві, і недотримавшись безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Seat Leon», д. р. н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , чим порушив п. 13.1 Правила дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/20889/15-п від 02.12.2015 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5580407 Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Україна».

06.11.2015 р. за замовленням ОСОБА_2 було проведено огляд пошкодженого автомобіля та у подальшому визначено вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП.

17.01.2016 р. ОСОБА_2 подав до Приватного акціонерного товариства "СК "Україна" заяву про страхове відшкодування.

11.11.2016 р. між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого до Фізичної особи-підприємця Шияна Д.С. перейшло право вимоги ОСОБА_2., що виникло із вищевказаного ДТП, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну ОСОБА_2. від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ.

31.07.2016 р. між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/31-07/2016, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" набуло право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за договором страхування № АІ/5580407.

На підставі вказаного договору відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за договором страхування № АІ/5580407 з Фізичної особи-підприємця Шияна Д.С. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

Таким чином, починаючи з 03.11.2016 р. кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування № АІ/5580407, яке виникло в результаті ДТП, є Товариство з обмеженою відповідалністю "Маркс.Капітал".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 р. було відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна".

19.09.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було подано заяву та 19.10.2018 р. уточнення до неї про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" згідно полісу № АІ/5580407.

Заявлені кредитором вимоги складаються із заборгованості по відшкодуванню шкоди у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у тому числі, договору страхування (полісу) № АІ/5580407. Розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору № АІ/5580407, складався з 8252,89 грн страхового відшкодування, 463,97 грн 3% річних та 1900,30 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 р. у справі № 910/842/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у вказаному зобов`язанні були визнані в повному обсязі та внесені до реєстру кредиторів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 р. у справі № 910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

У зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" позивач 12.09.2019 р. звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату боргу.

20.09.2019 р. МТСБУ повідомило позивача про прийняття рішення про виплату відшкодування у зобов`язанні за договором № АІ/5580407 в розмірі 8252,89 грн.

20.09.2019 р. кошти у зазначеному розмірі були перераховані позивачу.

Таким чином, спір у справі стосується питання стягнення з МТСБУ грошових коштів (3% річних, інфляційних втрат), як відповідальності ліквідованого страховика за порушення грошового зобов`язання, а саме страхового відшкодування (регламентної виплати).

За результатами розгляду спору місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, врахувавши правовий висновок Верховного Суду про застосування норм права, викладений у постанові від 07.09.2021 р. у справі № 910/14293/19, згідно якого Моторно (транспортне) страхове бюро України не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Така правова позиція Верховного Суду була мотивована тим, що у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 р. у справі № 6-2587цс15 (за яким потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному; він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав), та зробила висновок, за яким покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Наведена правова позиція Великої Палати Верховного Суду, у випадку наявності договору страхування та за умови виникнення у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування, унеможливила захист права потерпілої внаслідок ДТП особи (іншої особи, яка має/набула відповідне право) на відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до заподіювача шкоди (винуватця ДТП) в рамках деліктного зобов`язання, натомість зумовила єдино можливий порядок захисту такого права шляхом звернення з відповідними вимогами до страховика особи, яка завдала шкоди, а у разі неплатоспроможності такого страховика - у процедурі його банкрутства. При цьому лише за наслідком ліквідації такого страховика у вказаній процедурі із встановленням недостатності його майна для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами страхування у потерпілої особи виникає право вимоги страхового відшкодування до МТСБУ в силу підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин, зокрема й з огляду на визначений Великою Палатою Верховного Суду спосіб захисту порушених прав постраждалої внаслідок ДТП особи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.09.2021 р. у справі № 910/14293/19 вважав правомірним та справедливим покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) ліквідованим страховиком на Моторно (транспортне) страхове бюро України.

Однак, у постанові від 19.07.2023 р. у справі № 910/16820/21, до розгляду якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі, Велика Палата Верховного Суду відступила від вищезазначеного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 р. у справі № 910/14293/19.

Розглянувши наведені в апеляційній скарзі доводи та правильність застосування судом першої інстанції у цій справі норми матеріального і процесуального права, судова колегія звертається до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 р. у справі № 910/16820/21, та зазначає таке.

У п. 8.39 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що Моторно (транспортне) страхове бюро України вступає у правовідносини щодо відшкодування шкоди замість страховика, якого визнано банкрутом і ліквідовано із встановленням недостатності його майна для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами страхування, лише із встановленням цих обставин та звернення до Бюро потерпілої особи за таким відшкодуванням. Тобто Бюро у межах цих правовідносин гарантує отримання лише відшкодування шкоди потерпілою від ДТП особою.

З матеріалів справи вбачається, що Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу суму відшкодування шкоди і в цій частині спір між сторонами відсутній, натомість позовні вимоги заявлені про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням страховиком (Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна"), якого визнано банкрутом та ліквідовано, зобов`язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та трьох процентів річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 р. у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18).

У постанові від 07.04.2020 р. у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 р. у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 р. у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 р. у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 р. у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 р. у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17).

Разом із цим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 р. у справі № 910/16820/21, до розгляду якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі, наведено правові висновки згідно з якими Моторно (транспортне) страхове бюро України не є правонаступником ліквідованого страховика, тобто не набуває усіх прав та обов`язків останнього як сторони у зобов`язанні, а фактично вступає у спірні правовідносини лише у разі та після встановлення факту недостатності майна страховика, що ліквідується, для погашення зобов`язань за договором страхування відповідно до рішення уповноважених законом органів, для погашення вимог кредиторів, тобто не є таким, що приймає на себе всі зобов`язання такого страховика, у тому числі і ті, які є наслідком неналежного виконання або невиконання цим страховиком власних зобов`язань за договорами страхування.

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять правових підстав покладення на Моторно (транспортне) страхове бюро України такого ж обсягу зобов`язань за договорами страхування, який мав страховик, що ліквідований, та який набуває правонаступник у разі здійснення правонаступництва відповідно до п. 20.1 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже, і правових підстав відповідальності Моторно (транспортне) страхове бюро України за неналежно виконаними / невиконаними цим страховиком зобов`язаннями у вигляді нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.

Моторно (транспортне) страхове бюро України лише здійснює відшкодування шкоди за зобов`язаннями страховика із відшкодування шкоди за договорами страхування відповідальності, для виплати за якими у страховика, що ліквідується за рішенням уповноважених законом органів, недостатньо коштів / майна, отже, лише гарантує отримання відшкодування постраждалою особою (потерпілим) та не несе відповідальності за прострочення виконання страховиком, а не Моторно (транспортним) страховим бюро України, грошового зобов`язання з виплати відшкодування. Натомість, у разі прострочення виконання Моторно (транспортним) страховим бюро України грошового зобов`язання зі здійснення регламентної виплати у нього виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат та три проценти річних від простроченої суми.

Як свідчать матеріали справи, Моторно (транспортне) страхове бюро України з моменту набуття ним обов`язку зі здійснення регламентної виплати (ліквідації страховика у судовій процедурі банкрутства відповідною ухвалою суду) не допустило прострочення виконання цього зобов`язання.

З обґрунтування доводів позивача та встановлених обставин вбачається, що прострочення виконання грошового зобов`язання по своєчасній виплаті страхового відшкодування у встановлений строк до моменту порушення провадження у справі про банкрутство було допущено ліквідованим страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна", а не відповідачем, яким є Моторно (транспортне) страхове бюро України.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для покладення на Моторно (транспортне) страхове бюро України обов`язку із відшкодування 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку із невиконанням зобов`язання за договором страхування ліквідованим страховиком, а висновки суду першої інстанції в цій частині не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 4 статті 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегією суддів при розгляді даної справи враховані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 р. у справі № 910/16820/21, предметом розгляду якої був аналогічний спір між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Моторно (транспортним) страховим бюро України але по іншому страховому випадку.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, питання щодо пропуску позивачем строків позовної давності не вирішується.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з доводами скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та зазначає про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення із прийняттям у справі нового рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у задоволенні позовних вимог про стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України сум 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені положення законодавства, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права та обставини, установлені під час розгляду спору, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 р. у справі № 910/1350/22 скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених чинним господарським процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва 25.07.2022 р. у справі № 910/1350/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10; ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; ) 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну) 50 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко