ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. Справа№ 910/14429/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представника ТОВ "Конарк Інтелмед" адвоката Моргуна А.О. - ордер серія АЕ№1224742 від 07.09.2023.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конарк Інтелмед" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023

у справі №910/14429/23 (Босий В.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Конарк Інтелмед"

про забезпечення позову до подання позовної заяви

особа, яка може набути статус позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Конарк Інтелмед"

особа, яка може набути статус відповідача:

1.Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"

2.Іноземна компанія "Фармак Інтернешнл Холдінг ГмбХ"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Конарк Інтелмед" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити в повному обсязі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 02.10.2023 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Конарк Інтелмед" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14429/23.

09.10.2023 супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/14429/23/6109/2023 від 05.10.2023 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ "Конарк Інтелмед" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 21.11.2023 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ДО "УКРНОІВІ" надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2023 року.

У зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 для розгляду справи №910/14429/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді:Копитова О.С.,Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 21.11.2023 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/14429/23 за апеляційною скаргою ТОВ "Конарк Інтелмед" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023.

Представник скаржника в судовому засіданні 21.11.2023 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити в повному обсязі

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення копії ухвали від 16.10.2023 року про відкриття апеляційного провадження засобами поштового зв`язку та на електронні адреси у відповідності до ч. 6 ст. 120 ГПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

21.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у вересні 2023 ТОВ "Конарк Інтелмед" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

У вказаній заяві ТОВ "Конарк Інтелмед" просило суд заборонити Іноземній компанії "Фармак Інтернешнл Холдінг ГмбХ" до набрання рішенням суду законної сили відчужувати торгівельну марку "Уроміцин" за Свідоцтвом України на торговельну марку №185839 від 12.05.2014 у будь-який спосіб, зокрема, передавати будь-яким особам право власності на торговельну марку (виключні майнові права інтелектуальної власності) повністю або частково та відмовлятися від Свідоцтва України №185839 від 12.05.2014 на торговельну марку "Уроміцин" повністю або частково; заборонити ДО "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" до набрання рішенням суду законної сили вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України №185839 від 12.05.2014 на торговельну марку "Уроміцин" щодо припинення дії свідоцтва внаслідок повної або часткової відмови від свідоцтва, зміни особи власника свідоцтва, передачі права власності (виключних майнових прав інтелектуальної власності) на торговельну марку за цим свідоцтвом, та здійснювати публікацію про це в офіційному бюлетені.

Заява вмотивована тим, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зокрема у випадку зміни власника спірного свідоцтва та/або припинення його дії.

Так, зокрема, заявник вважає, що існує реальна можливість передання прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на торговельну марку № 185839 від 12.05.2014 року іншій особі до набрання рішенням законної сили у даній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред`явлених вимог, оскільки власником спірного свідоцтва буде інша особа.

Побоюваннями заявника також є ймовірність того, що іноземна компанія "Фармак Інтернешнл Холдинг ГмбХ", може скористатися правом, наданим йому статтею 18 Закону України "Про гхорону прав на знаки для товарів і послуг", а саме, відмовитися від свідоцтва України на знак для товарів і послуг в будь-який час повністю або частково, на підставі заяви, поданої до Національного органу інтелектуальної власності ДО "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій". У разі відмови від. свідоцтва України на торговельну марку № 185839 від 12.05.2014 року, виконати рішення суду, яким задоволені вимоги, буде неможливо у зв`язку з внесенням до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про припинення дії свідоцтва.

На думку заявника, Іноземна компанія "Фармак Інтернешнл Холдінг ГмбХ", може видати ліцензію (і) на використання торговельної марки іншим особам, або внести інші зміни до цього свідоцтва, які будуть виключати компанію як належного відповідача по майбутній справі;

А у випадку реєстрації Іноземною компанією "Фармак Інтернешнл Холдінг ГмбХ" факту передачі права власності на торговельну марку "Уроміцин" за свідоцтвом України № 185839 від 12.05.2014 року та внесення відповідних відомостей до Реєстру, власником свідоцтва буде інша особа, а відтак, у разі задоволення позовних вимог і набрання рішенням суду законної сили, відмінність особи власника свідоцтва, вказаного у Реєстрі, від особи власника, вказаного у рішенні суду та виконавчому документі призведе до відмови ДО "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" у внесенні змін щодо свідоцтва у Реєстр на підставі рішення суду та відповідно відмови у відкритті виконавчого провадження, наслідком чого буде неможливість виконання рішення суду та наявність підстави для перегляду рішення суду у зв`язку із не залученням особи, чиї права будуть порушені таким рішенням.

Вищенаведене стало підставою звернення заявника до суду із відповідною заявою про забезпечення позову.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Приймаючи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що заявником не обґрунтовано та не доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів, що невжиття заходів забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Конарк Інтелмед" у майбутньому.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду та не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, подану до звернення до суду. Тобто предметом розгляду є питання наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з пунктами 2,4,6 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

За приписами ч. 4 ст. 137 ГІІК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 року у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 року у справі №916/10/18, від 23.06.2018 року у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 року у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 року у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 року у справі №909/526/18, від 21.01.2019 року у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 року у справі №925/288/17, від 26.09.2019 року у справі №904/1417/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а докази мають відповідати вимогам встановленими статями 76-79,80, 91, 96 ГПК України.

При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібних висновків дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.09.2023 року у справі №917/453/23.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При цьому, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18 та у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 року у справі №924/790/18, від 11.10.2019 року у справі №910/4762/19 та від 06.04.2020 року у справі №203/1491/19.

Як встановлено судом та було зазначено вище, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення майбутнього позову, заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Конарк Інтелмед".

Разом з тим, заявником у заяві не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, унеможливить, як стверджує заявник, виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Конарк Інтелмед".

Жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у заяві обставин ТОВ "Конарк Інтелмед" не надано та судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що процесуальний інститут забезпечення позову спрямований на захист інтересів позивача проти несумлінних, недобросовісних дій відповідача. Водночас, заявник не посилається, не обґрунтовує та не доводить відповідними доказами недобросовісні наміри (які мають бути реальними, а не потенційно можливими) чи недобросовісні дії визначених ним відповідачів - Іноземної компанії "Фармак Інтернешнл Холдінг ГмбХ" та ДО "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій".

Судова колегія наголошує, що саме лише посилання заявника в заяві на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Зі змісту поданої заяви судом не встановлено реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а відповідні доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущеннях.

За таких обставин, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням дотримання збалансованості інтересів сторін, заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Здійснивши оцінку доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено порушень місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права, а відповідні твердження скаржника не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конарк Інтелмед" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 року у справі №910/14429/23 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 27.11.2023 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

О.С. Копитова