ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2852/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бондар О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Племениченко Г.В.,

від відповідача: Таранова Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Крутія Артура Миколайовича до Центру ,,Катюша у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним одностороннього правочину.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2023 р., зокрема: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2852/23; призначено підготовче засідання для розгляду справи за правилами загального позовного провадження на 08.08.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 р. за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони Центру ,,Катюша у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ Центр ,,Катюша) або іншим особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням у справі № 916/2852/23 вчиняти будь-які дії щодо демонтажу об`єктів Фізичної особи-підприємця Крутія Артура Миколайовича (далі ФОП Крутій А.М.), які знаходяться за адресою: 65091, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, у зв`язку зі спором, який виник внаслідок складання ТОВ Центром ,,Катюша повідомлення про розірвання договору від 06.06.2023 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.08.2023 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.09.2023 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2023 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 09.10.2023 р., оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.09.2023 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2023 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.10.2023 р. о 14:45.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.10.2023 р. о 14:55.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 10.10.2023 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 19.10.2023 р., від 19.10.2023 р. до 24.10.2023 р.

Судове засідання, призначене на 24.10.2023 р., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Лічмана Л.В. з 23.10.2023 р. по 27.10.2023 р. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2023 р. призначено судове засідання на 07.11.2023 р.

Судове засідання, призначене на 07.11.2023 р., не відбулось у зв`язку з оголошенням тривалої повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 р. призначено судове засідання на 09.11.2023 р.

Згідно із приписами ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 09.11.2023 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ФОП Крутій А.М. звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ Центру ,,Катюша, згідно якої просить визнати недійсним повідомлення від 06.06.2023 р. про розірвання договору оренди, укладеного між сторонами, щодо оренди твердого покриття (мощення) 100 кв.м, яке знаходиться за адресою: 65091, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56.

В обґрунтування позову ФОП Крутій А.М. посилається, зокрема, на приписи ст.ст.1,3,11,15,16,202,203,215,525,526,627,628,651 ЦК України, ст.188 ГК України та зазначає наступне.

Між ТОВ Центром ,,Катюша (орендодавець) та ФОП Крутієм А.М. (орендар) укладено договір оренди твердого покриття (мощення), предметом якого є тимчасове платне користування на умовах оренди твердим покриттям (мощенням) 100 кв.м, яке знаходиться за адресою: 65091, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, строком з 01.08.2022 р. до 31.07.2023 р. включно.

Умовами договору передбачено, що орендар має право використовувати об`єкт оренди, не порушуючи при цьому умов даного договору та чинного законодавства України. При цьому орендар зобов`язується: своєчасно сплачувати у повному обсязі оренду плату; використовувати об`єкт оренди відповідно до мети тимчасового користування, що визначена даним договором; не використовувати об`єкт оренди для зберігання майна та речей, що заборонені чинним законодавством України та (або) на зберігання яких у орендаря не має необхідних прав та (або) дозвільних документів; виконувати вказівки та рекомендації орендодавця; у разі пошкодження об`єкту оренди за власний рахунок повністю відновити об`єкт оренди у найкоротший строк, але в будь-якому разі не пізніше дати, визначеної орендодавцем, або сплатити вартість ремонтних робіт у визначений орендодавцем строк; у разі знищення об`єкту оренди сплатити на користь орендодавця вартість об`єкту оренди; відшкодувати орендодавцю збитки, завдані неналежною експлуатацією об`єкту оренди; сплатити оренду плату за період до дня підписання акту приймання-передачі (повернення) об`єкту з оренди включно…

Відповідно до п.9.1 договору він може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення про розірвання договору за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання договору. У такому разі договір вважається розірваним на наступний день після закінчення 30 (тридцяти) календарних днів. Строк у 30 (тридцять) календарних днів починається з дня направлення стороною іншій стороні письмового повідомлення про розірвання договору.

04.07.2023 р. на телефон позивача надійшло повідомлення про розірвання договору оренди, яке нібито підписано 06.06.2023 р. В ньому вказано про розірвання договору оренди твердого покриття з 06.07.2023 р. та наголошено, що об`єкт оренди підлягає поверненню орендодавцю у належному стані.

Зазначене повідомлення не відправлено ФОП Крутію А.М. засобами поштової кореспонденції за 30 днів до розірвання договору, що є порушенням умов п.9.1 орендної угоди та є підставою для визнання повідомлення про розірвання договору оренди недійсним.

Окремо з посиланням на постанови Верховного Суду від 08.10.2020 р. у справі № 910/11397/18 та від 30.05.2023 р. у справі № 912/3180/21 ФОП Крутій А.М. вказує, що, коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від нього, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови в межах, встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору в односторонньому порядку на тій чи іншій підставі, має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку виходити із встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову з огляду таке.

01.08.2022 р. між відповідачем як орендодавцем та позивачем як орендарем укладено договір оренди твердого покриття.

06.06.2023 р. орендодавцем прийнято рішення про дострокове розірвання договору, що передбачено п.9.1 останнього, у зв`язку з чим оформлено повідомлення щодо доведення до відома орендаря про розірвання договору оренди твердого покриття з 06.07.2023 р. та повернення об`єкту оренди.

У позовній заяві наведено посилання на отримання ФОП Крутієм А.М. повідомлення про розірвання договору від 06.06.2023 р. на телефон 04.07.2023 р., а також зазначено, що письмове повідомлення орендарю не направлялось.

Вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки ще 06.06.2023 р. працівник ТОВ Центру ,,Катюша звернулась до ФОП Крутія А.М. з проханням підійти до адміністрації у парку, де розміщується торговий об`єкт відповідача, та отримати повідомлення про розірвання договору. Однак Крутій А.М. проігнорував вказане прохання, тому на його поштову адресу направлено лист з відповідним повідомленням, а також складено акт за участі співробітників орендодавця про відмову орендаря від отримання повідомлення.

Крім того, з метою доведення до ФОП Крутія А.М. змісту повідомлення про розірвання договору від 06.06.2023 р. його направлено 09.06.2023 р. на телефонний номер у месенджері Viber. В подальшому ФОП Крутій А.М. продовжував переписку зі співробітником парку Каліцун Н.В. у месенджері Viber. Таким чином, позивач отримав повідомлення про розірвання договору та ознайомлений з вимогами відповідача про повернення орендованого майна.

06.07.2023 р. ФОП Крутію А.М. надіслано у месенджері Viber лист ТОВ Центру ,,Катюша, в якому повідомлено про необхідність здійснити демонтаж встановленого на об`єкті оренди майна до 07.07.2023 р., а також акт передачі-приймання об`єкту з оренди від 06.07.2023 р. до договору оренди від 01.08.2022 р. Названі документи ФОП Крутій А.М. відмовився забирати та підписувати.

На день подачі відзиву ФОП Крутій А.М. продовжує займатися господарською діяльністю, об`єкт оренди ним не звільнено, акт передачі-приймання об`єкту з оренди не підписано, орендна плата не сплачується.

На думку відповідача, позивач порушує умови договору та приписи ст.ст.11,525,526,627 ЦК України та ст.193 ГК України, безпідставно не звільняючи отримане в користування майно за договором, який на підставі ст.ст.651,654,782 ЦК України є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

У відповіді на відзив ФОП Крутій А.М. зазначає, що:

- наведені ТОВ Центром ,,Катюша доводи про отримання ФОП Крутієм А.М. листа з повідомленням про розірвання договору не підтверджено доказово, адже до відзиву не додано жодного документу, який би свідчив про відправку та отримання поштою відповідного листа з дотриманням Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270;

- акт про відмову від отримання повідомлення про розірвання договору від 06.06.2023 р. не має бути прийнятий судом до уваги, оскільки його складено виключно співробітниками відповідача, які напряму зацікавлені у виселенні та порушенні прав позивача по справі;

- направлення ТОВ Центром ,,Катюша повідомлення про розірвання договору на телефонний номер ФОП Крутія А.М. у месенджері Viber не відповідає умовам п.9.1 договору оренди, де передбачено необхідність направлення повідомлення за 30 календарних днів до дати розірвання договору, в той час як повідомлення з вимогою звільнити об`єкт до 06.07.2023 р. через месенджер, за посиланнями відповідача, відправлено тільки 09.06.2023 р. До того ж відмова від договору має вчинятися письмово, а не через месенджер, в якому відсутня достовірна інформація щодо отримувача, окрім відомостей про контакт, які вказуються безпосередньо відправником. При цьому ФОП Крутій А.М. заперечує отримання повідомлення від 06.06.2023 р. телефоном раніше, ніж 04.07.2023 р.

ТОВ Центр ,,Катюша подало заперечення, в яких додатково повідомляє, що: обставини, наведені у відзиві, підтверджуються журналом вихідної кореспонденції відповідача та заявою свідка Каліцун Н.В., яка безпосередньо спілкувалася з позивачем та направляла йому повідомлення; ФОП Крутію А.М. 21.09.2023 р. направлено повторну вимогу про повернення майна з оренди та сплату заборгованості за договором оренди, яку задоволено частково шляхом сплати виключно заборгованості по орендній платі, а об`єкт оренди ФОП Крутій А М. не повернув та продовжує здійснювати господарську діяльність; позивач з урахуванням приписів ст.ст.203,215 ЦК України не навів підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину; позивач не надав доказів отримання повідомлення про розірвання договору тільки 04.07.2023 р.; ФОП Крутій А.М. обрав неефективний спосіб захисту своїх прав, адже згідно п.3.1 договору об`єкт передавався в оренду до 31.07.2023 р., у зв`язку з чим на теперішній час відсутнє право користування, яке підлягає захисту шляхом визнання недійсним одностороннього правочину.

Позивачем подано письмові пояснення, в яких вказує, що заява свідка та журнал вихідної кореспонденції, оформлені співробітниками ТОВ Центру ,,Катюша, не є належними та допустимими доказами в частині направлення повідомлення від 06.06.2023 р. При цьому ФОП Крутій А.М. надав до суду довідку, відповідно до якої на його поштову адресу за період з 06.06.2023 р. по 06.08.2023 р. жодної поштової кореспонденції від ТОВ Центру ,,Катюша не надходило.

За клопотанням ТОВ Центр ,,Катюша судом долучено до матеріалів справи: електронний доказ, а саме відео файл з інтерв`ю Крутія А.М., в якому розповідає, що відповідач сповіщав його про намір розірвати договір; письмові докази, які, на думку ТОВ Центру ,,Катюша, доводять направлення повідомлення про розірвання договору від 06.06.2023 р. через оператора поштового зв`язку ТОВ ,,Спецкур`єр. Усно коментуючи зміст цих доказів, представник позивача зазначив, що інтерв`ю Крутія А.М. не доводить виконання відповідачем зобов`язань стосовно направлення поштою повідомлення про розірвання договору, а накладна та лист ТОВ ,,Спецкур`єр, про замовлення послуг зв`язку у якого у відзиві нічого не вказано, не є належними доказами, оскільки могли бути складені в будь-який час, про що свідчить, зокрема, відсутність доказів оплати послуг ТОВ ,,Спецкур`єр.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого.

01.08.2022 р. між ТОВ Центру ,,Катюша як орендодавцем та ФОП Крутій А.М. як орендарем укладено договір оренди (Договір), згідно п.1.1 Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди тверде покриття (мощення) 100 кв.м, що належить орендодавцю та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56.

Об`єкт передається в оренду на наступний строк: початок 01 серпня 2022 року включно; закінчення 31 липня 2023 року включно (п.3.1 Договору).

Орендна плата встановлюється в розмірі: серпень-вересень 3500,00 грн за один місяць з ПДВ; жовтень 6000,00 грн. з ПДВ ; листопад-липень 8000,00 грн. за один місяць з ПДВ (п.4.1 Договору).

Орендодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір (п.5.2.5 Договору).

Цей договір може бути розірвано за ініціативою однієї зі сторін шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення про розірвання договору за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання договору. У такому разі договір вважається розірваним на наступний день після закінчення 30 (тридцяти) календарних днів. Строк у 30 (тридцять) календарних днів починається з дня направлення стороною іншій стороні письмового повідомлення про розірвання договору (п.9.1 Договору).

Спір у рамках провадження у даній справі виник у зв`язку з оформленням орендодавцем на підставі п.9.1 Договору повідомлення від 06.06.2023 р. про його розірвання з 06.07.2023 р.

ФОП Крутій А.М. вважає назване повідомлення одностороннім правочином, шляхом вчинення якого ТОВ Центр ,,Катюша без наведення жодних причин, користуючись закріпленим орендній угоді правом, вирішило розірвати Договір в односторонньому порядку. Вчинення оспорюваного правочину, на думку позивача, призвело до дострокового припинення дії Договору, в зв`язку орендаря безпідставно позбавлено права користування майном. При цьому, за посиланнями позивача, проти правильності яких заперечив відповідач, останнім не дотримано порядок направлення повідомлення про розірвання Договору, з огляду на що односторонній правочин має бути визнаний недійсним згідно ст.ст.203,215 ЦК України, оскільки його зміст суперечить актам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами... Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами… До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Крім того, відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина 1 ст.615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, розірвання договору в односторонньому порядку та одностороння відмова від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, є правовими наслідками порушення зобов`язання, але самостійними правовими категоріями.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

Частина 3 ст.651 ЦК України визначає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Наведені поняття (одностороння відмова в зобов`язання, розірвання договору в односторонньому порядку, одностороння відмова від договору) пов`язані між собою тим, що вони стосуються можливості однієї зі сторін договору припинити дію договору. Проте між ними є різниця:

- одностороння відмова від зобов`язання означає, що сторона відмовляється від виконання свого зобов`язання за договором, але договір залишається чинним. Сторона зобов`язання управомочена договором або законом здійснити односторонню відмову від зобов`язання за цей вид порушення;

- одностороння відмова від договору це односторонній правочин, направлений припинити дію договору в цілому, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. Для реалізації права на відмову від договору стороні не потрібно звертатися до суду;

- розірвання договору в односторонньому порядку (розірвання договору на вимогу однієї із сторін) це можливість однієї зі сторін припинити дію договору в разі порушення іншою стороною договору та в інших випадках, встановлених договором або законом. Заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді.

Згідно з ч.2 ст.4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

У справі, що розглядається, між сторонами виникли орендні відносини. Особливості припинення договору оренди визначені у ст.291 ГК України, за змістом якої: одностороння відмова від договору оренди не допускається (ч.1); договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу (ч.3).

Відтак, відмова від договору оренди не допускається в силу закону і сторони не можуть відступити від цього положення, керуючись свободою договору, тобто на підставі абз.2 ч.3 ст.6 ЦК України.

Натомість на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний. Сторона, яка має бажання розірвати договір оренди, повинна мати підстави, передбачені ЦК України для розірвання договору найму, та дотриматися порядку, встановленого ст.188 ГК України.

Згідно ст.188 ГК України: сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2); сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.3); у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4); якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч.5).

Господарський суд вказує, що наведене в п.9.1 Договору право на розірвання орендної угоди з будь-яких підстав (навіть за відсутності факту порушення договору) не наділяє сторін можливістю відмовитись в односторонньому порядку від Договору, адже це не допускається згідно ч.1 ст.291 ГК України, проте назване право дозволяє ініціювати дострокове розірвання орендної угоди, для чого має бути дотримано порядок, встановлений ст.188 ГК України. Це означає, що, якщо одна сторона надіслала повідомлення про дострокове розірвання договору оренди, а інша не відповіла, і сторони не дійшли згоди щодо розірвання договору, то у такому разі заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. І лише, якщо судовим рішенням договір розірвано, такий договір вважається розірваним з дня набрання чинності судовим рішенням.

Потрібно зауважити, що обставини даної справи свідчать про те, що орендар не погоджувався на розірвання Договору на вимогу орендодавця. Спір про розірвання Договору з урахуванням норм ст.188 ГК України в суді не розглядався.

З огляду на зазначене, зміст правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 07.03.2023 р. по справі № 909/1199/21 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 р. по справі № 916/1684/18, які враховуються згідно ч.4 ст.236 ГПК України, господарський суд дійшов наступних висновків:

1. Договір у зв`язку з направленням ТОВ Центр ,,Катюша повідомлення від 06.06.2023 р. не було розірвано, т.я., по-перше, згідно ч.1 ст.291 ГК України сторона за орендною угодою не може відмовитись від неї в односторонньому порядку, а, по-друге, не отримавши відповідь на повідомлення від 06.06.2023 р., орендар для розірвання Договору мав передати спір на вирішення суду, чого не зробив;

2. Законодавець в ст.202 ЦК України під правочином розуміє дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. ФОП Крутій А.М. на підставі ст.202 ЦК України помилково вважає повідомлення ТОВ Центр ,,Катюша від 06.06.2023 р. одностороннім правочином, оскільки його оформлення, як вже вказано вище, не має наслідком розірвання Договору, а, отже, і припинення цивільних прав, які в ньому закріплено.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи… мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з вищевикладеного, господарський суд констатує, що оспорюване повідомлення не є одностороннім правочином та не порушує будь-яких прав орендаря, за захистом яких він звернувся до суду, в зв`язку з чим у позові слід відмовити.

Наведені під час розгляду справи доводи сторін на остаточний результат розгляду справи або мотиви, з яких суд відмовляє у позові, ніяким чином не впливають, тому залишаються без правової оцінки.

За правилами ч.9 ст.145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у позові, слід: скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 р. по справі № 916/2852/23; судові витрати, понесені ФОП Крутієм А.М., покласти на нього.

Крім того, суд вказує, що в ході розгляду справи ФОП Крутій А.М. самостійно здійснив демонтаж об`єкту, який знаходився за адресою: 65091, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, що повідомив представник позивач та підтвердив представник відповідача, а, відтак, об`єктивна потреба в існуванні заборони, накладеної ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 р. по справі № 916/2852/23, відсутня.

Керуючись ст.ст.129,145,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

У позові відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 р. по справі № 916/2852/23.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

На підставі ч.10 ст.145 ГПК України скасовані заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням суду.

Повне рішення складено 20 листопада 2023 р.

Суддя Л.В. Лічман