РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2023Справа № 910/10587/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Атаманенко А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича будівельна компанія "Нівелір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Інженерно монтажна компанія" про розірвання договору субпідряду та стягнення 1 572 290,47 грн,

за участю представників:

позивача: Білої Я.Г.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича будівельна компанія "Нівелір" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Інженерно монтажна компанія" (далі - Товариство) про розірвання договору субпідряду від 5 травня 2021 року № 05/05.21, а також про стягнення з відповідача на користь Компанії 1 572 290,47 грн, з яких: 945 000,00 грн - основна заборгованість, 235 602,73 грн - пеня, 337 706,23 грн - інфляційні втрати, 53 981,51 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань у частині повного та своєчасного виконання робіт за вищевказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 липня 2023 року відкрито провадження в справі № 910/10587/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 3 серпня 2023 року.

Сторони явку своїх уповноважених представників у призначене підготовче засідання не забезпечили, проте 3 серпня 2023 року, до початку підготовчого засідання, на електронну адресу суду від позивача надійшла заява від 2 серпня 2023 року про розгляд справи без його участі.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 серпня 2023 року було продовжено строк підготовчого провадження в справі № 910/10587/23 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21 вересня 2023 року.

У підготовче засідання 21 вересня 2023 року сторони повторно явку своїх уповноважених представників не забезпечили, хоча про дату, час і місце засідання були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку.

21 вересня 2023 року через систему "Електронний суд" та на електронну адресу суду від представника Товариства надійшли аналогічні за своїм змістом клопотання від 20 вересня 2023 року за вх. №№ 01-37/65680/23, 01-37/65681/23 та 01-37/65708/23 про перенесення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 вересня 2023 року Товариству відмовлено в задоволенні вищевказаних клопотань, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 жовтня 2023 року.

19 жовтня 2023 року через загальний відділ канцелярії суду Товариство подало клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи від цієї ж дати, а також зустрічну позовну заяву до Компанії про визнання договору субпідряду від 5 травня 2021 року № 05/05.21 виконаним.

У судовому засіданні цього ж дня суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про залишення без розгляду клопотання Товариства про призначення будівельно-технічної експертизи від 19 жовтня 2023 року та про оголошення перерви в судовому засіданні до 9 листопада 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року зустрічну позовну заяву Товариства до Компанії про визнання договору виконаним та додані до неї документи повернуто заявнику.

У судовому засіданні 9 листопада 2023 року представник Компанії підтримав вимоги, викладені у його позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Незважаючи на належне повідомлення Товариства про дату, час і місце розгляду справи, останнє явку свого повноважного представника в судове засідання, призначене на 9 листопада 2023 року, не забезпечило, однак до початку засідання через загальний відділ діловодства суду від вказаної юридичної особи надійшло клопотання від 8 листопада 2023 року про перенесення судового засідання в зв`язку з хворобою його повноважного представника. У судовому засіданні цього ж дня суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання Товариства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

5 травня 2021 року між Компанією та Товариством укладено договір субпідряду № 05/05.21, за умовами якого останнє зобов`язалося своїми та/або залученими силами і засобами на свій ризик виконати завершення будівельно-монтажних робіт на об`єкті: "Будівництво житлового будинку з підземним паркінгом на проспекті Космонавта Комарова, 1 на розі проспекту Відрадного та вулиці Гарматної у Солом`янському районі міста Києва", відповідно до додатку № 1 (договірна ціна) до цієї угоди, вимог проектної документації, проекту виконання робіт, державних будівельних норм України, умов цього договору у визначені строки та передати виконані роботи Компанії, а позивач - надати Товариству фронт робіт, прийняти й оплатити якісно виконані роботи в порядку та умовах, визначених цим правочином.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.1. договору його ціна визначається на основі узгодженої сторонами твердої договірної ціни, що є невід`ємною частиною цієї угоди (додаток № 1), і складає 1 152 768,68 грн з ПДВ. Перед початком виконання робіт Компанія перераховує Товариству авансовий платіж у розмірі 30% від вартості робіт, що складає 345 830,60 грн з ПДВ.

Пунктом 3.1. договору визначено, що початок виконання робіт - травень 2021 року, закінчення робіт - липень 2021 року.

За умовами пункту 3.2. договору зміна строку виконання зобов`язань за цим правочином проводиться шляхом підписання додаткової угоди до цього договору у випадках: призупинення або зриву термінів фінансування згідно умов даної угоди, уповільнення темпів або зупинення виконання робіт за рішенням замовника будівництва та/або Компанії з їх вини; настання дії форс-мажорних обставин.

Датою завершення робіт вважається дата їх прийняття Компанією та підписання сторонами кінцевого акта приймання-здачі робіт. Виконавча та інша документація, передбачена чинним законодавством України, передається Товариством до підписання кінцевого акта приймання-здачі робіт (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пунктів 15.6. та 15.7. договору Компанія має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом надіслання Товариству письмового повідомлення про розірвання цієї угоди, зокрема, якщо відповідач не виконує свої обов`язки за даним правочином та/або допускає прострочення строку виконання робіт, передбаченого пунктом 3.1. договору, на 10 календарних днів та більше. У цих випадках договір вважається розірваним на 10-й календарний день з дати направлення відповідного повідомлення відповідачу. При достроковому розірванні договору Компанія оплачує виконані Товариством та прийняті позивачем роботи на дату розірвання договору на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3 з відрахуванням від сум, що підлягають сплаті, сум невикористаного авансу (у випадку його сплати), штрафний санкцій, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, витрат та збитків, спричинених Компанії невиконанням (неналежним виконанням) чи розірванням цього договору з вини Товариства.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення їх печатками та діє до моменту повного виконання сторонами покладених на них зобов`язань (пункт 13.1. вказаного правочину).

У додатку № 1 до договору (протокол погодження ціни) сторони погодили вартість робіт за договором - 1 152 768,68 грн.

На виконання умов вказаного правочину Компанія сплатила Товариству грошові кошти у розмір 945 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій: від 21 травня 2021 року № 18 на суму 100 000,00 грн, від 10 червня 2021 року № 195 на суму 100 000,00 грн, від 15 червня 2021 року № 204 на суму 100 000,00 грн, від 24 червня 2021 року № 272 на суму 45 000,00 грн, від 29 червня 2021 року № 278 на суму 100 000,00 грн, від 13 липня 2021 року № 379 на суму 100 000,00 грн, від 6 липня 2021 року № 332 на суму 100 000,00 грн; копією платіжного доручення від 8 вересня 2021 року № 248 на суму 150 000,00 грн; копіями платіжних інструкцій: від 8 грудня 2021 року № 67 на суму 100 000,00 грн, від 22 вересня 2021 року № 496 на суму 50 000,00 грн (сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "М Омега" в інтересах Компанії в порядку викання умов договору доручення від 13 вересня 2021 року № 13/09.2021).

Про належне виконання позивачем умов цього договору свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Компанією покладених на неї зобов`язань.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у визначений договором строк Товариство не виконало обумовлених договором будівельно-монтажних робіт та не направило позивачу відповідних актів.

6 червня 2023 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 2 червня 2023 року вих. № 02/06 з повідомленням про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 15.6. зазначеного правочину на 10-й календарний день з дати направлення вказаної претензії, а також з вимогою про повернення коштів, сплачених за цим правочином протягом 15-ти календарних днів з дати направлення даної претензії.

Факт направлення претензії Товариству підтверджується: описом вкладення в цінний лист, накладною та фіскальним чеком від 6 червня 2023 року № 662, копії яких містяться в матеріалах даної справи. Однак, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За частинами 2- 4 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За умовами частини 3 статті 651 ЦК України в разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частини 1- 3 статті 202 ЦК України).

Відмова від договору підряду за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав сторони, а тому не вимагає згоди іншої.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року в справі № 910/4391/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не розпочав роботи вчасно. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що Товариство взагалі приступило до виконання обумовлених робіт.

Також судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів прийняття рішення позивачем про уповільнення темпів, зупинення виконання робіт чи зміни строку виконання сторонами своїх договірних зобов`язань шляхом підписання додатних угод до договору.

У пункті 15.6. договору сторони прямо передбачили, що Компанія має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом надіслання Товариству письмового повідомлення про його розірвання, зокрема, якщо останнє не виконує свої обов`язки за даним правочином та/або допускає прострочення строку виконання робіт, передбаченого пунктом 3.1. договору на 10 календарних днів та більше.

Судом встановлено, що претензію від 2 червня 2023 року вих. № 02/06 позивач повідомив відповідача про розірвання договору в зв`язку з невиконанням останнім робіт за договором у передбачені строки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що Товариство вчинило односторонній правочин - повідомило про дострокове розірвання в односторонньому порядку договору з 16 червня 2023 року (10-й день календарний день з дати направлення відповідного повідомлення Товариству). Вказані дії Товариства свідчать про припинення цивільних прав та обов`язків сторін за спірним договором із вказаної дати, а відтак останній вважається розірваним в односторонньому порядку на підставі частини 2 статті 849 ЦК України без згоди на те іншої сторони.

Таким чином, на момент подачі даного позову до суду строк виконання відповідачем обумовлених договором будівельно-монтажних робіт сплив, а вказаний правочин припинив свою дію в зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку позивачем. За таких обставин, позовна вимога Компанії про розірвання договору субпідряду від 5 травня 2021 року № 05/05.21 задоволенню не підлягає.

Зі змісту претензії Компанії від 2 червня 2023 року вих. № 02/06 вбачається, що остання просила Товариство повернути сплачені за договором кошти протягом 15-ти календарних днів з дати направлення цієї претензії.

Як передбачено частиною 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Положеннями частин 1, 3 статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Дана норма застосовується за наявності таких умов: набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Зважаючи на те, що даний договір був припинений і відповідач на момент ухвалення рішення не надав доказів, які свідчать про повернення 945 000,00 грн та не надав доказів фактично виконаних обумовлених договором робіт, тому вказані грошові кошти підлягають поверненню Компанії як безпідставно набуті. Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також Компанія просила суд у в`язку з порушенням Товариством своїх зобов`язань за договором в частині своєчасного виконання зазначених робіт стягнути з відповідача 235 602,73 грн пені, нарахованої на відповідну суму попередньої оплати за період з 26 грудня 2022 року по 25 червня 2023 року.

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 12.2 договору сторони передбачили, що за порушення строку виконання робіт, Товариство сплачує Компанії пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невчасно виконаних робіт за кожен день прострочення.

Разом із цим, відповідно до частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Тобто, після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання. Після розірвання договору між сторонами не існує договірних правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, яке підтверджено судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто, з моменту розірвання договору, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року в справі № 904/4156/18 та постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року в справі № 757/56446/20-ц.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір був розірваний Компанією в односторонньому порядку з 16 червня 2023 року. Відтак, нарахування пені після вказаної дати суперечить нормам чинного законодавства.

За розрахунком суду, належною до стягнення сумою пені, нарахованою за період з 26 грудня 2021 року по 15 червня 2023 року є 22 657,53 грн. Отже, заявлена Компанією вимога про стягнення з Товариства пені підлягає задоволенню у вищевказаному розмірі.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 12 945,20 грн пені є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 337 706,23 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з серпня 2021 року по травень 2023 року на суму 945 000,00 грн, та 53 981,51 грн трьох процентів річних, нарахованих на вказану суму боргу за період з 1 серпня 2021 року по 26 червня 2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, здійснюються нарахування відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

За частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Претензія Компанії від 2 червня 2023 року вих. № 02/06 була направлена Товариству 6 червня 2023 року, тому останнім днем для повернення коштів було 21 червня 2023 року (15-й календарний день з дати направлення вказаної претензії).

Відтак, судом здійснений власний розрахунок заявлених до стягнення Компанією компенсаційних виплат, з огляду на невірне визначення нею періоду їх нарахування.

За розрахунком суду, належною до стягнення сумою є 854,38 грн трьох процентів річних, нарахованих на зазначену суму боргу за період з 22 червня 2023 року по 26 червня 2023 року. Відтак, дана позовна вимога підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Водночас, у задоволенні вимоги Компанії про стягнення з Товариства 53 127,13 грн трьох процентів річних та інфляційних втрат у розмірі 337 706,23 грн слід відмовити, оскільки останні нараховані поза межами періоду прострочення грошового зобов`язання відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Компанії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Інженерно монтажна компанія" (02095, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 16-А, офіс 99; ідентифікаційний код 41996387) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича будівельна компанія "Нівелір" (03035, місто Київ, вулиця Липківського Василя Митрополита, будинок 40; ідентифікаційний код 33749475) 945 000 (дев`ятсот сорок п`ять тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 222 657 (двісті двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) грн 53 коп. пені, 854 (вісімсот п`ятдесят чотири) грн 38 коп. трьох процентів річних та 17 452 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 43 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21 листопада 2023 року.

Суддя Є.В. Павленко