РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2023Справа № 910/10369/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 32 159 086, 30 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 20.11.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 32 159 086, 30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 04.09.2023.

02.08.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.

22.08.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 04.09.2023 представник позивача та відповідача надав усні пояснення по справі.

Крім того, у судовому засіданні 04.09.2023 було задоволено клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про продовження строку на подання відзиву та долучено відзив до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 25.09.2023.

05.09.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла відповідь на відзив.

22.09.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надішли заперечення на відповідь на відзив.

25.09.2023 під розписку уповноважені представники сторін були повідомлені про відкладення розгляду справи на 16.10.2023.

16.10.2023 під розписку уповноважені представники сторін були повідомлені про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 20.11.2023.

У судовому засіданні 20.11.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_4 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач/Замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Виконавець/Відповідач) було укладено Контракт ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - контракт) на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення (далі - товар).

У відповідності з пунктом 1.1. Контракту Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства товар, зазначений в Специфікації (додаток 1 до Контракту), що поставляються з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її території цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини, а Замовник - прийняти її та оплатити такий товар.

У відповідності до п. 12.2 Контракту невід`ємною його частиною є специфікація.

Господарський суд міста Києва враховує примітку до Специфікації, що зазначена у п. 1 пп.12.2 Контракту.

Відповідно до Специфікації товар у кількості ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - «од.»), має бути поставлений двома партіями:

- І партія: ІНФОРМАЦІЯ_5 вартістю ІНФОРМАЦІЯ_6 - до 10.10.2022;

- II партія: ІНФОРМАЦІЯ_5 вартістю ІНФОРМАЦІЯ_6 - до 17.10.2022;

Загальна орієнтовна вартість товару мала становити ІНФОРМАЦІЯ_8.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткові угоди до контракту, якими змінювалися ціна та порядок поставки товару.

13 квітня 2023 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 8 до контракту та викладено Специфікацію у новій редакції (остання редакція).

Так, сторонами було погоджено, що вартість товару за Контрактом становитиме ІНФОРМАЦІЯ_9. Поставку товару буде здійснено двома партіями:

- І партія: ІНФОРМАЦІЯ_10 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_11, ІНФОРМАЦІЯ_12 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_13 та ІНФОРМАЦІЯ_14 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_15 - до 10.10.2022;

- II партія: ІНФОРМАЦІЯ_16. за ціною ІНФОРМАЦІЯ_17., ІНФОРМАЦІЯ_16. за ціною ІНФОРМАЦІЯ_18., ІНФОРМАЦІЯ_12 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_19., ІНФОРМАЦІЯ_12 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_20. та ІНФОРМАЦІЯ_21 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_22. - до 17.10.2022;

Позивачем, на виконання умов Контракту було перераховано Відповідачу оплату у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від ІНФОРМАЦІЯ_23 на суму ІНФОРМАЦІЯ_24., від ІНФОРМАЦІЯ_25 на суму ІНФОРМАЦІЯ_26. та від ІНФОРМАЦІЯ_27 на суму ІНФОРМАЦІЯ_28.

Відповідно до вимог п. 3.1. Контракту, товар поставляється Виконавцем відповідно до умов DDP на склад Замовника згідно з міжнародними правилами тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції 2020 року та приймаються Вантажоодержувачем на підставі товаросупровідних документів та видаткової накладної з подальшим оформленням Вантажоодержувачем акту приймання - передачі.

Відповідно до вимог п. 3.2. Контракту, поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з товаром, у місці поставки. Товар передаються Виконавцем та приймаються Вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, технічною документацією (дозволяється мовою оригіналу).

Згідно з п. 3.3. Контракту, під час відвантаження товару Виконавець повідомляє Замовника за п`ять діб, а Вантажоодержувача - не пізніше ніж за 48 годин до початку відвантаження.

Відповідно до вимог п. 3.4 Датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки товарів є дата початку приймання товарів, яка вказується Вантажоодержувачем у Акті приймання-передачі. Датою виконання умов Контракту є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі товару за Контрактом.

Строк дії контракту до 31.12.2023 року (відповідно до внесених змін на підставі додаткової угоди від 24.12.2022 № 5).

Станом на дату подання позовної заяви обумовлений сторонами обсяг товару відповідачем був поставлений, однак як зазначає позивач з порушенням строків.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в рамках І партії із строком поставки до 10.10.2022:

- ІНФОРМАЦІЯ_10 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_29., були поставлені вчасно;

- ІНФОРМАЦІЯ_12 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_30., були поставлені із затримкою 23 дні, а саме 03.11.2022;

- ІНФОРМАЦІЯ_12 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_15, були поставлені із затримкою 32 дні, а саме 12.11.2022.

В рамках II партії із строком поставки до 17.10.2022:

- ІНФОРМАЦІЯ_16. товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_17., були поставлені із затримкою 38 днів, а саме 25.11.2022;

- ІНФОРМАЦІЯ_16. товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_18., були поставлені із затримкою 67 днів, а саме 24.12.2022;

- ІНФОРМАЦІЯ_12 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_19., були поставлені із затримкою 127 днів, а саме 22.02.2023;

- ІНФОРМАЦІЯ_12 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_20., були поставлені із затримкою 144 дні, а саме 11.03.2023;

- ІНФОРМАЦІЯ_21 товару, за ціною ІНФОРМАЦІЯ_22., були поставлені із затримкою 159 днів, а саме 26.03.2023.

Позивач звертався до Відповідача з претензіями за вих. № 403/5/1/8754 від 13.10.2022, за вих. № 403/5/1/8963 від 19.10.2022 та за вих. № 403/5/1/6472 від 08.05.2023, однак вони не були задоволеними.

Таким чином, відповідач за умовами договору свої зобов`язання виконав з суттєвим порушенням строків, в зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 20 063 349, 85 грн. та штрафу в розмірі 12 095 736, 45 грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7.2. Контракту за порушення строків поставки товару Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставлених товарів, за кожний день прострочення поза встановлені Контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з Виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від вказаної суми.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки позивач просить суд стягнути з відповідача 20 063 349, 85 грн. пені, нарахованої за порушення строків поставки товару.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

Крім того, судом перевірено розрахунок штрафу на загальну суму 12 095 736, 45 грн., встановлено його правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу на 90 %, суд зазначає наступне.

У відповідності з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідач не навів належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Суд зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, укладаючи спірний договір із строком поставки відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний договором строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, від 13.06.2018 у справі № 910/17259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/496/18, від 15.08.2018 у справі № 910/21804/17, від 22.05.2019 у справі № 904/1782/19 та від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.

Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України "Про оборону України".

Статтею 3 Закону України "Про оборону України" передбачено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до статті 3 та частини першої статті 10 Закону України "Про оборону України", Положення про ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

З урахуванням викладеного, невиконання, порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, спірні правовідносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду. Водночас, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави. Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами здійснити поставку товару, неналежне виконання якого має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у Постановах від 09 червня 2022 року у справі №910/8425/19, від 15 червня 2022 року у справі №922/2141/21.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач також просить розстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач не долучив належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для розстрочення рішення суду. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення стягнення санкцій у зв`язку з його необґрунтованістю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) - пеню у розмірі 20 063 349 (двадцять мільйонів шістдесят три тисячі триста сорок дев`ять) грн. 85 коп., штраф у розмірі 12 095 736 (дванадцять мільйонів дев`яносто п`ять тисяч сімсот тридцять шість) грн. 45 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 482 386 (чотириста вісімдесят дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 30 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.11.2023.

Суддя І.В. Алєєва