ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 Справа № 917/1763/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ

до Фермерського господарства «Хармоні Нью», с. Келебердівка, Полтавський район, Полтавська область

про стягнення 242 892,58 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» з позовом до Фермерського господарства "Хармоні Нью" про стягнення 242 892,58 грн заборгованості згідно з договором фінансового лізингу № 16-23-5 Ф ств-фл/5 від 28.03.2023, з якої 190 332,11 грн заборгованості за лізинговими платежами, 21 487,50 грн штрафу, 19 609,88 грн пені, 10 408,55 грн 25% річних, 1 054,54 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу № 16-23-5 Ф ств-фл/5 від 28.03.2023 в частині оплати лізингових платежів.

Ухвалою від 29.09.2023 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 29.09.2023 вручена відповідачу 13.10.2023. Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 30.10.2023.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 40-41).

Ухвалою від 29.09.2023 (а.с. 43-44) суд відкрив провадження у справі № 917/1763/23 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказана ухвала суду надсилалась сторонам, зокрема:

позивачу в його електронний кабінет підсистеми Електронний суд (довідка про доставку електронного листа від 29.09.2023, а.с. 45);

відповідачу засобами поштового зв`язку на його юридичну адресу та отримана відповідачем 13.10.2023, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46).

Відповідно до п. 2 та п. 3 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем Електронний кабінет, Електронний суд, зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Отже, ухвала від 29.09.2023 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.03.2023 між Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг (далі Лізингодавець, позивач) та Фермерським господарством "Хармоні Нью" (далі Лізингоодержувач, відповідач) укладений договір фінансового лізингу № 16-23-5 Ф ств-фл/5 (далі Договір, а.с. 11-21).

Згідно п. 1.1 Договору Лізингодавець зобов`язується набути у власність у Постачальника Предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (Предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування Лізингоодержувачу на визначений у цьому Договорі строк не менше одного року.

Відповідно до п. 1.2 Договору сторони погоджуються з тим, що Специфікацією та умовами Предмета лізингу є найменування, кількість, тип, модель, марка, інші технічні характеристики, вартість Предмета лізингу, а також найменування виробника (постачальника) Предмета лізингу, що визначені у додатках до цього Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу".

Лізингодавець на письмове замовлення Лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника Предмет лізингу. Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між Сторонами (далі - Акт), що укладається у 5 (п`яти) автентичних примірниках.(п. 2.1, 2.2 Договору)

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі Предмета лізингу, строк лізингу встановлюються додатками до цього Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу". Місцем поставки (передачі) Предмета лізингу є: м. Луцьк, вул. Дубнівська, 18А.

Згідно п.п. 2.4, 2.5 Договору витрати з доставки Предмета лізингу до Лізингоодержувача несе Лізингоодержувач. Порядок гарантійного обслуговування та відшкодування витрат і збитків, пов`язаних з ремонтом Предмета лізингу у гарантійний період експлуатації, встановлюється відповідним договором поставки.

Розрахунки по видатках, позовах і компенсаціях, пов`язаних із гарантіями, якістю та комплектністю Предмета лізингу, проводяться безпосередньо між Лізингоодержувачем і Постачальником (п. 2.7 Договору).

Відповідно до п.п. 3.4.1, 3.4.3 Договору Лізингоодержувач зобов`язаний прийняти Предмет лізингу у строк п`яти робочих днів з дня отримання від Лізингодавця повідомлення про готовність передати Предмет лізингу, при цьому провести огляд Предмета лізингу і в разі виявлення неусувних дефектів, що виключають експлуатацію Предмета лізингу, або у разі наявності у Лізингоодержувача претензій щодо якості та комплектності Предмета лізингу, протягом двох робочих днів з дня огляду письмово повідомити Лізингодавця про відмову у прийнятті Предмета лізингу. Якщо Лізингоодержувач при підписанні Акту не вказав в Акті про наявність неусувних недоліків чи претензій щодо якості чи комплектності Предмета лізингу і протягом 2-х робочих днів не заявив про це Лізингодавцю, вважається, що приймання Предмета лізингу відбулося без зауважень. Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору протягом 7 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором Лізингоодержувач перераховує на рахунок Лізингодавця попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості Предмета лізингу в розмірі 15 відсотків його вартості (включаючи ПДВ). Датою сплати попереднього лізингового платежу є дата надходження коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що з моменту підписання Акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості Предмета лізингу (п. 4.2.1);

- комісію за організацію лізингової операції в розмірі 6 (шість) відсотків (без ПДВ) від вартості Предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження Договору згідно з Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору (п. 4.2.2);

- комісію за супроводження договору в розмірі 19 (дев`ятнадцять) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем га черговими лізинговими платежами вартості Предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість (п. 4.2.3).

Комісія за супроводження договору с складовою частиною лізингового платежу, не відноситься до послуг та не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п. 4.3, 4.4 Договору, лізингові платежі у частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження Договору сплачуються Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання Акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору (п. 4.3, 4.4 Договору).

Пунктом 4.8 Договору встановлено, що загальна сума оплати за цим Договором, періодичність та терміни сплати визначаються Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору, розділами 4 та 8 цього Договору. Зарахування та розподіл коштів, отриманих за цим Договором, Лізингодавець здійснює першочергово відповідно до ст. ст. 534, 625 Цивільного кодексу України.

У пунктах 5.1, 5.2 Договору зазначено, що предмет лізингу передається Лізингоодержувачу за Актом, за умови перерахування платежу у розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.1 цього Договору, та (за необхідності) у разі укладення забезпечувального (забезпечувальних) договору (договорів) відповідно до розділу 7 цього Договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії цього Договору є власністю Лізингодавця.

Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що вартість цього Договору (розмір фінансового активу) за домовленістю і згодою Сторін складає загальну суму виплат, передбачених графіком сплати лізингових платежів (Додаток № 2 до Договору, а.с. 21) і становить 1 222 101,56 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивач передав Відповідачу у користування трактор «Беларус-892» зав. № Y4R900Z04N1101577, в кількості одна одиниця, вартістю 955 000,00 грн (далі - Предмет лізингу) строком на 36 місяців, а останній зобов`язався сплачувати за це лізингові платежі на умовах Договору. Факт отримання техніки Відповідачем підтверджується актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки № 3 від 04.04.2022 (а.с. 22).

За умовами Договору та Графіку сплати лізингових платежів (Додаток № 2 до Договору, а.с. 21) відповідач мав сплатити такі лізингові платежі: 1 платіж - 04.05.2023 на суму 50 336,46 грн, 2 платіж - 04.06.2023 на суму 50 021,44 грн, 3 платіж - 04.07.2023 на суму 49 706,42 грн, 4 платіж - 04.08.2023 на суму 30 291,40 грн, 5 платіж - 04.09.2023 на суму 29 976,39 грн.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач сплатив за Договором 20 000,00 грн - платежем від 19.07.2023 на суму 10 000,00 грн та платежем від 25.07.2023 на суму 10 000,00 грн.

Відповідач зобов`язання щодо сплати лізингових платежів виконав не в повному обсязі, внаслідок чого у останнього станом на 12.09.2023 утворилась заборгованість в розмірі 190 332,11 грн за несплату лізингових платежів від 04.05.2023 на суму 30 336,46 грн, від 04.06.2023 на суму 50 021,44 грн, від 04.07.2023 на суму 49 706,42 грн, від 04.08.2023 на суму 30 291,40 грн, від 04.09.2023 на суму 29 976,39 грн, що підтверджується доданим розрахунком (а.с. 23-25).

На час розгляду справи доказів погашення зазначеної заборгованості, суду не надано.

Враховуючи часткове виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати лізингових платежів та із посиланням на п.п. 8.1, 8.3 Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 97 425,02 грн заборгованості, з якої:

- 190 332,11 грн заборгованості за лізинговими платежами;

- 21 487,50 грн штрафу, передбаченого п. 8.1 Договору;

- 19 609,88 грн пені, нарахованої за період з 05.05.2023 по 11.09.2023 за прострочення сплати лізингових платежів з 04.05.2023 по 04.09.2023;

- 10 408,55 грн - 25% річних, нарахованих за період з 05.05.2023 по 11.09.2023 за прострочення сплати лізингових платежів з 04.05.2023 по 04.09.2023;

- 1 054,54 грн втрат від інфляції, нарахованих за період з травня по червень 2023 за прострочення сплати лізингових платежів від 04.05.2023 та від 04.06.2023.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

За змістом ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (далі - Закон) фінансовий лізинг (далі-лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме передав відповідачеві, а відповідач прийняв об`єкт лізингу, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 04.04.2023 № 3 (а.с. 22).

Відповідно до п. 4.3. та п. 4.4. Договору лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження Договору сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта (у даному випадку - 4 числа кожного місяця). Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання Акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно. Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до Договору (а.с. 21).

В позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем строків оплати лізингових платежів, визначених Договором, часткову їх сплату в розмірі 20 000,00 грн (платежем від 19.07.2023 на суму 10 000,00 грн та платежем від 25.07.2023 на суму 10 000,00 грн) та несплату лізингових платежів на загальну суму 190 332,11 грн, з яких 30 336,46 грн - заборгованість з лізингового платежу від 04.05.2023, 50 021,44 грн - заборгованість з лізингового платежу від 04.06.2023, 49 706,42 - заборгованість з лізингового платежу від 04.07.2023, 30 291,40 грн - заборгованість з лізингового платежу від 04.08.2023, 29 976,39 грн - заборгованість з лізингового платежу від 04.09.2023 (розрахунок позивача - а.с. 23-25).

Отже, заборгованість відповідача зі сплати вказаних лізингових платежів становить 190332,11 грн.

Відповідно до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів сплати заборгованості чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 190332,11 грн заборгованості з лізингових платежів є обґрунтованими та задовольняються судом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Тобто в розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За пунктом 8.1 Договору сторони домовились і встановили, що за будь-яке порушення умов Договору (в тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4 цього Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф в розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. У разі порушення умов Договору вдруге Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 3% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. У разі порушення умов Договору втретє Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 5% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. За кожне наступне порушення умов Договору Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 10% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. Для розрахунку штрафу, визначеного цим пунктом, сума невідшкодованої вартості Предмета лізингу становить різницю між первинною вартістю Предмета лізингу та сумою попереднього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу.

Посилаючись на наведений пункт Договору позивач заявив до стягнення 21 487,50 грн штрафу у розмірі 3% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу, яка відповідно до п. 8.1 Договору становить різницю між первинною вартістю Предмета лізингу та сумою попереднього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу (із розрахунку (995000,00 -238750,00) х 3 = 21487,50 грн, а.с. 25).

Враховуючи що відповідач допустив більше двох порушень договору в частині несплати лізингових платежів, позивач правомірно нарахував 21487,50 грн штрафу, вимоги про стягнення якого підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 8.3 Договору сторони домовились і встановили, що за кожен день прострочення сплати лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) в розмірі 25% річних. Сплата Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця пені та процентів за Договором не звільняє Лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого п. 8.1 цього Договору.

Позивач заявив вимоги про стягнення 19 609,88 грн пені, нарахованої за період з 05.05.2023 по 11.09.2023 за прострочення сплати лізингових платежів з 04.05.2023 по 04.09.2023 (розрахунок пені, а.с. 23-24).

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 року у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 року у справі № 917/194/18).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 8.3 Договору сторони встановили розмір процентів - 25% річних.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Позивач заявив до стягнення 10 408,55 грн - 25% річних, нарахованих за період з 05.05.2023 по 11.09.2023 за прострочення сплати лізингових платежів з 04.05.2023 по 04.09.2023 та 1 054,54 грн втрат від інфляції, нарахованих за період з травня по червень 2023 за прострочення сплати лізингових платежів від 04.05.2023 та від 04.06.2023 (розрахунок долучений до матеріалів справи, а.с. 24-25).

Здійснивши перевірку розрахунку 25% річних та втрат від інфляції, суд встановив їх правильність. Отже, позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача 242 892,58 грн заборгованості згідно з договором фінансового лізингу № 16-23-5 Ф ств-фл/5 від 28.03.2023, з якої 190 332,11 грн заборгованості за лізинговими платежами, 21 487,50 грн штрафу, 19 609,88 грн пені, 10 408,55 грн 25% річних, 1 054,54 грн втрат від інфляції.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у цій справі.

За подачу цього позову позивач сплатив 3 643,39 грн судового збору за платіжною інструкцією № 121 від 19.09.2023 (а.с. 9). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 21.09.2023 (а.с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись статтями 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Хармоні Нью» (вул. Полтавська, буд. 16, с. Келебердівка, Полтавський район, Полтавська область, 38712; ідентифікаційний код 43029431) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (вул. Мечникова, буд. 16-А, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 30401456) 190 332 грн 11 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 21 487 грн 50 коп. штрафу, 19 609 грн 88 коп. пені, 10 408 грн 55 коп. - 25% річних, 1 054 грн 54 коп. втрат від інфляції, 3 643 грн 39 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 17.11.2023р.

Суддя Т. М. Безрук