РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2023Справа № 910/8823/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Атаманенко А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар-Груп" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державного підприємства "Гарантований покупець", про стягнення 323 163,07 грн,

за участю представників:

позивача: Савченко О.В.;

відповідача: Анісімова Д.Д.;

Третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар-Груп" (далі ? Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі ? НКРЕКП), про стягнення 323 163,07 грн завданих відповідачем збитків у зв?язку з прийняттям незаконної постанови від 15 січня 2021 року № 46 (далі - Постанова № 46) у частині викладення в новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

У позовній заяві Товариство просило суд залучити Державне підприємство "Гарантований покупець" (далі ? Підприємство) до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 червня 2023 року відкрито провадження в справі № 910/8823/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 липня 2023 року.

28 червня 2023 року на адресу суду від НКРЕКП надійшов відзив на позовну заяву від 26 червня 2023 року № 494/15-23, у якому відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що підпункт 8 пункту 1 змін до Постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 "Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом" (далі - Порядок № 641), затверджених спірною постановою, втратив чинність з моменту набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року в справі № 640/4069/21 законної сили, а саме - з 8 вересня 2022 року. Відтак, у період з 16 січня 2021 року по 8 вересня 2022 року вказаний підпункт був чинним, діяв та застосовувався для розрахунків вартості врегулювання небалансів електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за "зеленим тарифом". Відповідач також наголошував на відсутності всіх складових предмету доказування у спорі про відшкодування шкоди, зокрема, обставин неправомірної поведінки відповідача та розміру завданої шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 липня 2023 року клопотання Товариства про залучення до участі у справі третьої особи задоволено, залучено до участі у справі Підприємство як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Підготовче засідання відкладено на 3 серпня 2023 року.

19 липня 2023 року на адресу суду від НКРЕКП надійшло клопотання від 14 липня 2023 року № 591/15-23 з доказами направлення відзиву на позовну заяву третій особі.

24 липня 2023 року через загальний відділ канцелярії суду від Підприємства надійшли письмові пояснення щодо позову від 21 липня 2023 року № б/н, у яких останнє зазначило, що позивачем не доведено наявності шкоди, а також причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями і такою шкодою.

1 серпня 2023 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшло клопотання від цієї ж дати про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою його представника.

У підготовчому засіданні 3 серпня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 7 вересня 2023 року.

У підготовчому засіданні 7 вересня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Товариства про витребування доказів. У цьому ж засіданні представником Товариства подано письмове клопотання про відкладення судового засідання, а також заявлено усне клопотання про відкладення засідання на 11 вересня 2023 року. За результатом розгляду вказаних клопотань Товариства суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали про відмову в їх задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 вересня 2023 року.

19 вересня 2023 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшло клопотання від цієї ж дати про доручення доказів до матеріалів справи та додаткові пояснення від зазначеної дати з долученими до них документами.

22 вересня 2023 року через загальний відділ діловодства суду від НКРЕКП надійшли додаткові пояснення по справі від 20 вересня 2023 року № 851/15-23.

28 вересня 2023 року на електронну адресу суду та через систему "Електронний суд" від Товариства надійшло клопотання від 27 вересня 2023 року про відкладення судового засідання в зв`язку участю його представника в іншому судому засіданні.

У судовому засіданні 28 вересня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про задоволення клопотання Товариства від 27 вересня 2023 року та про відкладення судового засідання на 26 жовтня 2023 року.

Однак призначене судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Павленка Є.В. у період з 23 жовтня 2023 року по 27 жовтня 2023 року на навчанні в Національній школі суддів України.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року судове засідання у даній справі призначено на 9 листопада 2023 року.

У судовому засіданні 9 листопада 2023 року представник Товариства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві й відповіді на відзив, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Третя особа про дату і час призначеного засідання була повідомлена належним чином, однак явку свого уповноваженого представника не забезпечила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2020 року між Підприємством та Товариством укладено договір № 1800/01, за умовами якого останнє зобов`язалось продавати, а Підприємство ? купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену Товариством, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого Порядком № 641.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пункту 2.1. договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком № 641, Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року № 2804, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, та керуються їх положеннями і положеннями законодавства України при виконанні цієї угоди.

Згідно з пунктом 2.3. вказаного правочину Товариство зобов`язується продавати, а Підприємство ? купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць за встановленим Товариству "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього.

За пунктами 2.4. та 2.5. договору Товариство продає Підприємству електричну енергію відповідно до Порядку № 641 за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені НКРЕКП у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої Підприємством у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку № 641 на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

Пунктами 3.1.?3.3. договору передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку № 641 на підставі даних обліку, наданих Підприємству адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку № 641. Розрахунок за куплену електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Товариства, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої у позивача в розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії й актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії, здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку № 641.

Пунктом 4.5. вказаного правочину встановлено, що Підприємство зобов`язане купувати у Товариства вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену електричну енергію, а також нараховувати розмір відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії відповідно до положень глави 9 Порядку № 641.

За умовами пункту 7.4. договору, у разі, якщо виробник за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії і регулятор вже встановив "зелений" тариф виробнику (яким є Товариство), договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу ? до 1 січня 2030 року.

Разом із цим, 15 січня 2021 року НКРЕКП було прийнято Постанову № 46, якою затверджено зміни до Порядку № 641: підпунктом 8 пункту 1 Постанови № 46 у главі 9 Порядку № 641 пункти 9.2-9.4 замінено п`ятьма новими пунктами, у тому числі пунктом 9.2., відповідно до якого продавцями та споживачами за "зеленим" тарифом здійснюється відшкодування Підприємству частки вартості врегулювання небалансу гарантованого покупця відповідно до Закону та цього Порядку.

За пунктом 9.3 Порядку № 641 (у редакції Постанови № 46), обсяг частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за "зеленим" тарифом (p), що входять до балансуючої групи гарантованого покупця GB, у розрахунковому періоді (t) торгової зони (z) розраховується за формулою, що наведена у цьому пункті.

Згідно з абзацом 2 пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641 (у редакції Постанови № 46), у випадку отримання оновлених даних комерційного обліку по генеруючих одиницях продавця або споживача за "зеленим" тарифом (p), що входять до балансуючої групи гарантованого покупця, розрахунок обсягу відшкодування здійснюється з урахуванням таких даних.

У зв`язку з цим, за період з січня 2021 року по вересень 2022 року Підприємство на підставі пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641, з урахуванням змін, внесених Постановою № 46, нарахувало, а позивач - сплатив, відшкодування вартості небалансів електричної енергії на загальну суму 1 055 858,64 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії: за січень 2021 року від 31 січня 2021 року з актом коригування від 25 жовтня 2021 року на загальну суму 14 180,87 грн, за лютий 2021 року від 28 лютого 2021 року з актом коригування від 24 травня 2021 року на загальну суму 30 142,13 грн, за березень 2021 року від 21 березня 2021 року з актами коригування від 17 червня 2021 року та від 24 травня 2021 року на загальну суму 71 207,01 грн, за квітень 2021 року від 30 квітня 2021 року на суму 54 568,06 грн, за травень 2021 року від 16 червня 2021 року на суму 136 061,72 грн, за червень 2021 року від 16 липня 2021 року з актом коригування від 26 серпня 2022 року на загальну суму 86 590,74 грн, за липень 2021 року від 31 липня 2021 року на суму 62 946,28 грн, за серпень 2021 року від 16 вересня 2021 року з актом коригування від 30 серпня 2022 року на загальну суму 80 316,48 грн, за вересень 2021 року від 30 вересня 2021 року з актом коригування від 13 вересня 2022 року на загальну суму 45 755,69 грн, за жовтень 2021 року від 16 листопада 2021 року на суму 41 998,80 грн, за листопад 2021 року від 16 грудня 2021 року з актом коригування від 27 вересня 2022 року на загальну суму 63 236,27 грн, за грудень 2021 року від 31 грудня 2021 року з актом коригування від 29 вересня 2022 року на загальну суму 12 437,78 грн, за січень 2022 року від 16 лютого 2022 року з актом коригування від 17 березня 2023 року на загальну суму 237 019,04 грн, за лютий 2022 року від 16 березня 2022 року з актом коригування від 16 лютого 2021 року на загальну суму 129 532,03 грн, за березень 2022 року від 10 червня 2022 року з актом коригування від 30 вересня 2022 року на загальну суму 731 480,39 грн, за квітень 2022 року від 24 травня 2022 року з актом коригування від 17 лютого 2023 року на загальну суму 789 580,07 грн, за травень 2022 року від 4 липня 2022 року з актом коригування від 16 березня 2023 року на загальну суму 550 764,71 грн, за червень 2022 року від 19 липня 2022 року з актом коригування від 20 березня 2023 року на загальну суму 404 574,29 грн, за липень 2022 року від 16 серпня 2022 року з актом коригування від 22 березня 2023 року на загальну суму 786 341,44 грн, за серпень 2022 року від 30 вересня 2022 року з актом коригування від 21 лютого 2023 року на загальну суму 582 925,29 грн, за вересень 2022 року від 21 жовтня 2022 року на суму 108 294,19 грн; та копіями платіжних доручень: від 5 листопада 2021 року № 1897 на суму 150,34 грн, від 13 квітня 2021 року № 1377 на суму 31 784,36 грн, від 13 серпня 2021 року № 1684 на суму 62 946,28 грн, від 15 березня 2021 року № 1303 на суму 24 710,37 грн, від 16 лютого 2021 року № 1247 на суму 14 030,30 грн, від 16 липня 2021 року № 1641 на суму 86 181,44 грн, від 17 січня 2022 року № 2073 на суму 12 425,88 грн, від 17 березня 2022 року № 2185 на суму 119 085,26 грн, від 17 травня 2021 року № 1464 на суму 54 568,06 грн, від 17 вересня 2021 року № 1783 на суму 80 625,20 грн, від 17 вересня 2021 року № 1800 на суму 60,00 грн, від 17 грудня 2021 року № 2007 на суму 63 210,36 грн, від 18 лютого 2022 року № 2120 на суму 236 895,34 грн, від 18 жовтня 2021 року № 1855 на суму 45 786,40 грн від 18 листопада 2021 року № 1917 на суму 41 998,80 грн, від 20 серпня 2021 року № 712 на суму 0,01 грн, від 22 червня 2021 року № 1564 на суму 136 061,72 грн, від 25 травня 2021 року № 1493 на суму 39 475,56 грн, від 25 травня 2021 року № 1492 на суму 4 453,43 грн та від 30 серпня 2022 року № 2479 на суму 409,30 грн.

У подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року по справі № 640/4069/21, залишеним без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 8 вересня 2022 року, визнано протиправним та нечинним підпункт 8 пункту 1 Постанови № 46 у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641.

У вказаній постанові касаційного суду зазначено, що, враховуючи положення частини 6 статті 71, пункту 11 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон № 2019-VIII), покладення додаткової відповідальності на виробників, яким встановлено "зелений" тариф, та на виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку і входять до балансуючої групи гарантованого покупця, у вигляді відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, є протиправним. Верховний Суд дійшов висновку про те, що зазначені виробники не повинні нести відповідальність за торгову діяльність гарантованого покупця та не повинні мати обов`язку по відшкодуванню частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця. Відповідальність таких виробників перед гарантованим покупцем повинна бути в межах фактично понесених ними витрат, пов`язаних із врегулюванням небалансів електричної енергії, які гарантований покупець зазнав у результаті відхилення фактичних погодинних обсягів відпуску електричної енергії від погодинних графіків відпуску електричної енергії відповідно до пункту 11 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2019-VIII.

Як вказує позивач, застосування формули визначення частки небалансу в редакції змін, внесених Постановою № 46, які були визнані нечинними в судовому порядку, завдало Товариству майнової шкоди в розмірі 323 163,07 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. До збитків віднесено: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що відповідальність за шкоду, завдану в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, настає незалежно від вини цього органу. Водночас для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх інших елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (рішення, дії чи бездіяльності) особи, що завдала шкоду; наявність збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками (збитки мають бути наслідком саме протиправної поведінки особи, що завдала шкоду, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого потерпілого або третіх осіб). Тобто, відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають зазначеного прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 1 лютого 2023 року в справі № 910/14431/18 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17.

У спірних правовідносинах саме на Товариство покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки суб`єкта владних повноважень та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 8 вересня 2022 року, визнано протиправним та нечинним підпункт 8 пункту 1 змін до Порядку № 641, затверджених Постановою № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641.

У свою чергу, частиною 2 статті 265 КАС України (далі - КАС України) чітко визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Частинами 1, 2 статті 255 КАС України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття (частина 1 статті 359 КАС України).

З наведеного вбачається, що спірний пункт Постанови № 46 у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641 втратив свою чинність 8 вересня 2022 року (дата ухвалення відповідної постанови Верховним Судом).

У цій справі судом встановлено, що в межах справи № 640/4069/21 Підприємство звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз`яснення його рішення від 16 липня 2021 року, зокрема, щодо таких питань: "Яка редакція пункту 9.2. (на момент прийняття рішення судом першої інстанції) Порядку № 641 підлягає застосуванню при здійсненні розрахунку частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Підприємством за правовідносинами серпня та вересня 2022, що виникли до набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року в справі № 640/4069/21 законної сили? Яка редакція пункту 9.2. (на момент прийняття рішення судом першої інстанції) Порядку № 641 з наведенням відповідної формули та її складових підлягає застосуванню Підприємством при здійсненні розрахунку частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавцем та споживачами за "зеленим" тарифом, що входять до балансуючої групи гарантованого покупця після набрання чинності відповідного рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва? Чи підлягає до моменту набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/4069/21, тобто до 8 вересня 2022 року, використанню формула, за якою визначається обсяг частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за "зеленим" тарифом, що входять до балансуючої групи гарантованого покупця, в редакції Постанови № 46? Чи є необхідним здійснення перерахунку вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за "зеленим" тарифом, що входять до балансуючої групи гарантованого покупця за періоди до набрання чинності відповідним рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва?".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2022 року вказану заяву Підприємства задоволено частково, роз`яснено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року в справі № 640/4069/21 наступним чином: "підпункт 8 пункту 1 Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641, затверджених постановою НКРЕКП від 15 січня 2021 року № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, визнаний судом протиправним з моменту його прийняття НКРЕКП, не створював юридичних наслідків під час розрахунку частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії Підприємством, яка відшкодовувалася продавцями за "зеленим" тарифом, що входять до балансуючої групи Підприємства за відповідні періоди".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2023 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2022 року про роз`яснення судового рішення скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви Підприємства відмовлено.

У вказаній постанові апеляційного суду зазначено, що в силу частини 2 статі 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, норми законодавства прямо визначають порядок втрати чинності нормативно-правовим актом чи його частини у разі визнання його протиправним та нечинним судовим рішенням, зокрема, що вони втрачають чинність виключно з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 судам, зокрема, роз`яснено, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність, з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 520/12022/17.

Тобто, спірний пункт Постанови № 46 у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку № 641, який був підставою для нарахування Підприємством відшкодування вартості небалансів електричної енергії за певною формулою, у період дії спірних правовідносин - з 16 січня 2021 року по 8 вересня 2022 року, був чинним, що виключає наявність неправомірної поведінки відповідача у заявлений Товариством цей період.

Крім того, для відшкодування шкоди позивачу слід довести наявність у нього збитків.

Збитки ? це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 березня 2023 року по справі № 925/556/21.

На підтвердження наявності заявленої до стягнення суми збитків позивач надав висновок експерта Перепелюк С.М. Приватного підприємства "Національне судово-експертне бюро України" від 12 вересня 2023 року № 48, у якому було застосовано формулу, наведену в пункті 9.3 глави 9 Порядку № 641 у попередній редакції, що діяла станом на 15 січня 2021 року. Розрахунок було здійснено за період з 16 січня 2021 року по 8 вересня 2022 року.

Як вже було зазначено судом, у вищевказаний спірний період діяв пункт 9.3 Порядку № 641 в редакції Постанови № 46, оскільки втратили чинність ці зміни лише з 8 вересня 2022 року.

При цьому, як було зазначено представниками сторін в судовому засіданні, спірні правовідносини після визнання нечинним пункту 9.3 Порядку № 641 у редакції Постанови № 46 з 8 вересня 2022 року залишаються неврегульованими, зокрема, не визначено остаточну формулу нарахування вартості відшкодування врегулювання небалансів та не встановлено періоду, з якого вона підлягає застосуванню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про недоведення Товариством належними та допустимими доказами наявності елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, розміру завданих збитків та протиправної поведінки відповідача, а відтак і причинного зв`язку між ними.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову Товариства.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин у задоволенні позову Товариства слід відмовити в зв`язку з недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову покладаються на Товариство.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21 листопада 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко