СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Харків Справа № 917/70/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, вх. №983 П/2, на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023, ухвалене суддею Тимощенко О.М. у приміщенні Господарського суду Полтавської області 03.05.2023 о 09 год. 26 хв. (повне рішення складено 11.05.2023) у справі № 917/70/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть", м. Обухів, Київська область,

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд", м. Полтава,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Акціонерне товариство "Банк Альянс", м. Київ,

про 1) визнання банківської гарантії №14197-21 від 05.11.2021 такою, що не підлягає виконанню; 2) зобов`язання повернути грошові кошти в сумі 164817,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023 у справі № 917/70/23 позов задоволено повністю. Визнано банківську гарантію № 14197-21 від 05.11.2021, видану на підставі договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть та Акціонерним товариством Банк Альянс, такою, що не підлягає виконанню, на підставі вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз №1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022. Зобов`язано Акціонерне товариство Укртрансгаз повернути грошові кошти в сумі 164817,89 грн отримані за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021. Стягнуто з Акціонерного товариства Укртрансгаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть 4962,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції навів наступні доводи: суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках; частиною 2 статті 20 ГК України передбачено визнання наявності або відсутності прав; установлення, зміну чи припинення господарських правовідносин, як одні із способів захисту прав суб`єктів господарювання; разом з тим, такі вимоги будуть належними способами захисту цивільних прав, якщо вони самостійно будуть призводити до поновлення порушених прав; у випадку, якщо такі вимоги є пов`язаними з іншим способом захисту цивільних прав, зокрема, вимогою про стягнення грошових коштів за зобов`язаннями, вони не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду разом з вимогами, що забезпечують дійсне поновлення прав позивача (такі висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування способів захисту цивільних прав надано у п.22, 32 постанови 21.08.2018 у справі № 910/14144/17); припинення зобов`язання за гарантією стосується також прав боржника (принципала), оскільки в такому випадку він звільняється від відповідальності за регресними вимогами, з огляду на таке, суд першої інстанції зазначив, що всупереч твердженням відповідача, позивачем правомірно обрано такий способу захисту своїх прав та інтересів як визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, що фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії), при цьому, в даному випадку йдеться не про припинення вже припиненого правочину, як про це зазначає відповідач, а про відсутність підстав для виконання гарантії на підставі вимоги відповідача; отримавши вимогу від відповідача (бенефіціара), Банк (гарант) повинен був перевірити її на відповідність таким критеріям: 1) чи є така вимога належним представленням; 2) чи є така вимога достовірною (зокрема, чи має місце порушення позивачем (принципалом) зобов`язань за Договором, що є підставою для виплати визначеної банківською гарантією суми), при цьому ні Положення № 639 "Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", ні інші акти чинного законодавства, що регулюють відповідні правовідносини, не розкривають поняття достовірної вимоги, а також не встановлюють критеріїв, у разі недотримання яких така вимога є недостовірною, а у банку-гаранта є підстави для відмови у виплаті суми гарантії, відповідні положення також відсутні у гарантії, виданій Банком; разом з тим, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням, тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19); правовою підставою для виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром (постанови Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19, від 04.03.2021 у справі №910/3500/19); тобто обов`язок гаранта є безумовним та не залежить від причин невиконання ним свого зобов`язання перед бенефіціаром, такі причини не мали б з`ясовуватись банком під час ухвалення рішення про виплату суми гарантії, тому, визначаючи, чи відповідає вимога бенефіціара умовам гарантії, банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним тощо, натомість для виплати суми банківської гарантії достатньо встановити, що таке порушення відбулось; Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією (подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19, а також у постановах від 27.11.2019 у справі №910/20306/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19); таким чином, для правильного вирішення справи суд має з`ясувати, чи настало прострочення кредитора-бенефіціара в розумінні ст. 613 ЦК та чи є боржник-принципал таким, прострочення якого (порушення строку надання робіт за договором) не настало відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК - подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №910/5726/18. Із посиланням на встановлені у даній справі обставини (а саме, на окупацію міста Василівка Запорізької області, де розташовані офісні приміщення ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть", складські приміщення з товарно-матеріальними цінностями, а також власні виробничі потужності підприємства) суд першої інстанції визнав доведеним факт виникнення обставин непереборної сили при виконанні позивачем умов Договору щодо своєчасної поставки товарів та із посиланням на ст.617 ЦК України зазначив, що позивач як постачальник за Договором, який порушив зобов`язання зі своєчасної поставки товарів, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки він довів, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили, отже, на момент звернення відповідачем (Бенефіціаром) з вимогою за банківською гарантією до Гаранта (Банку), прострочення кредитора-бенефіціара хоча і мало місце, але відбулося через настання обставин непереборної сили, а тому позивач звільняється від відповідальності перед відповідачем. Тобто, на думку господарського суду, гарантійний випадок був відсутній, у зв`язку з чим в оскаржуваному рішенні визнано обґрунтованою вимогу позивача про визнання банківської гарантії №14197-21 від 05.11.2021 такою, що не підлягає виконанню, а також зазначено, що оскільки грошові кошти в розмірі 164817,89 грн були отримані відповідачем за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021 (за вимогою АТ "Укртрансгаз" за вих. №1001ВИХ-22- 3763 від 24.10.22), яка визнана судом такою, що не підлягає виконанню, вказані кошти підлягають поверненню відповідачем.

Також, як зазначено у вказаному рішенні, в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звертався з клопотанням про зупинення провадження у справі №917/70/23 до розгляду Господарським судом Полтавської області справи № 917/1593/22 за позовом ТОВ "Торгова Компанія "Спецзапчасть" до АТ "Укртрансгаз" про розірвання договору № від 22.11.2021 та за зустрічним позовом АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Торгова Компанія "Спецзапчасть" про стягнення штрафних санкцій, посилаючись на те, що предметом дослідження у вказаній справі є договірні відносини сторін, факт порушення договірного зобов`язання як підстава для відповідальності, неможливість виконання договору внаслідок форс-мажорних обставин як підстава для розірвання договору; на думку відповідача, спір у справі № 917/1593/22 пов`язаний підставами виникнення зі спором у цій справі; встановлення в межах справи №917/1593/22 обставин порушення основного зобов`язання означатиме встановлення для цієї справи преюдиціальних обставин підтвердження настання гарантійного випадку у зв`язку з порушенням основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, тому результати розгляду справи № 917/1593/22 можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі, в зв`язку з чим існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 917/70/23 до вирішення справи № 917/1593/22. Однак у підготовчому засіданні 21.03.2023 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи №917/1593/22, зазначивши, що заявник не вказав, які саме обставини, що будуть встановлені рішенням суду по справі № 917/1593/22, не можуть бути встановлені у даній справі за наявними у ній матеріалами, враховуючи предмет позову.

Відповідач направив через систему "Електронний суд" до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023 у справі №917/70/23; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; витрати по сплаті судового збору за апеляційною скаргою покласти на позивача.

В обґрунтування вимог скарги заявник наводить наступні доводи: cуд першої інстанції не зважив на незалежність банківської гарантії та безпідставно ототожнив правові наслідки порушення зобов`язання, що визначені у ст. 611 ЦК України, з наслідками, визначеними у ст. 563 ЦК України, неправомірно прирівнявши гарантійні зобов`язання до неустойки, що мало наслідком неправомірне застосування до гарантійних зобов`язань ст. 617 ЦК України, оскільки предметом спору у справі не є відповідальність позивача за порушення основного зобов`язання у вигляді сплати неустойки, від якої сторону, яка порушила зобов`язання, може бути звільнено на підставі ст. 617 ЦК України, а вимога про визнання банківської гарантії №14197-21 від 05.11.2021 такою, що не підлягає виконанню, яка по суті є вимогою про визнання припиненим правочину - банківської гарантії та припинення відповідних зобов`язань; визнанням банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, суд звільнив не позивача від відповідальності за порушення основного зобов`язання, а безпосередньо самого гаранта - від його грошових зобов`язань за банківською гарантією. На думку відповідача, гарантійні зобов`язання виникають за фактом порушення основного зобов`язання незалежно від наявності форс-мажорних обставин та наявності підстав для звільнення від відповідальності за порушення основного зобов`язання. Із посиланням на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 у справі №910/16334/19, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 27.01.2021, відповідач наполягає на тому, що визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, після того, як банківська гарантія вже виконана та як правочин припинена на час розгляду справи, свідчить про неправильно обраний спосіб захисту прав позивача та є достатньою самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги. Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ "Укртрансгаз" повернути грошові кошти в сумі 164817,89 грн, отримані за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021, відповідач зазначає, що позовна заява не містить жодного матеріально-правового обґрунтування заявленої вимоги, позивачем не визначені норми матеріального права, на підставі яких виникає право вимоги до відповідача повернути кошти; відповідач вказує, що отримав грошові кошти саме від гаранта, при тому набув їх саме на підставі одностороннього правочину №14197-21 від 05.11.2021, вчиненого безпосередньо гарантом, за яким останній зобов`язувався перед відповідачем; позивач сплатив в порядку регресу гаранту сплачену за гарантією суму відповідачу, а відтак отримані від гаранта грошові кошти відповідачем в порядку виконання гарантійних зобов`язань не можуть вважатись безпідставно набутим майном, до того ж не можуть вважатись набутим безпосередньо за рахунок позивача; суд першої інстанції, прийнявши рішення про задоволення позову в цій частині, так само як і позивач у позові, не навів у оскаржуваному рішенні норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, також суд першої інстанції не зазначив у резолютивній частині рішення, до кого саме суд зобов`язав відповідача вчинити дію (повернення коштів), зокрема, по відношенню до гаранта чи до позивача. Апелянт також стверджує про відсутність належних доказів на підтвердження форс-мажорних обставин та причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, та посилається на те, що в порушення умов договору, постачальник не повідомив покупця у встановлений строк про обставини форс-мажору, у зв`язку з чим втратив право посилатись на такі обставини.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023 у справі №917/70/23. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "20" червня 2023 р. о 12:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, встановлено учасникам справи строк до 15.06.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, іншою ухвалою від цієї ж дати витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/70/23. 13.06.2023 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

15.06.2023, тобто в межах установленого судом строку, ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" через систему "Електронний суд" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає наступне: судом першої інстанції встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано наявність обставин непереборної сили при виконанні позивачем умов Договору № від 22.11.2021 щодо своєчасної поставки товарів; як вбачається з листа відповідача від 20.04.2022, станом на квітень 2022 року відповідач був згоден з існуванням форс-мажорних обставин, що унеможливили на той час виконання умов Договору про закупівлю товарів № від 22.11.2021; за таких обставин, на думку позивача, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання ТОВ "ТК "Спецзапчасть" Договору про закупівлю товарів № від 22.11.2021, оскільки враховуючи положення п. 8.5 Договору, ст. 607 ЦК України, ч. 1 ст. 205 ГК України у спірному випадку має місце не неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а саме припинення таких зобов`язань через неможливість їх виконання, вказаний факт є юридичним фактом, який є підставою для виникнення відповідних правовідносин, зокрема, до застосування положень Договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021, який хоч і є окремим незалежним договором, проте укладений між АТ "Банк Альянс" та ТОВ "ТК "Спецзапчасть" саме на виконання п.7.8. Договору про закупівлю товарів № від 22.11.2021. Позивач вказує, що, вирішуючи цей спір по суті, суд першої інстанції не ототожнював гарантію з неустойкою, а розглянув наявність правових підстав наявність гарантійного випадку, для зобов`язання Принципала сплатити грошову суму згідно п. 1.1 договору № 14197-21 від 04.11.2021, як спосіб забезпечення зобов`язання за цим договором, спір у межах цієї справи полягає не у підтвердженні або спростуванні стягнення грошових коштів на користь відповідача, а у підтвердженні або спростуванні наявності факту настання гарантійного випадку і, відповідно, наявності у відповідача правових підстав для звернення до банку з вимогою, що і було досліджено судом першої інстанції; факт відсутності у спірних правовідносинах гарантійного випадку відповідачем не спростовано, тобто, останній взагалі не мав правових підстав для звернення до банку із вимогою, а цей спір є наслідком свідомих протиправних дій відповідача. Щодо належного способу захисту в спірному випадку, позивач зазначає, що судом першої інстанції було правомірно підтримано позицію позивача, яка обґрунтована позицією, викладеною Верховним Судом за результатами розгляду справи №910/5989/18. Позивач стверджує, що в цьому випадку мова йде не про припинення вже припиненого правочину, як про це зазначає відповідач, а про відсутність причин та передумов для виконання гарантії на підставі вимоги АТ "Укртрансгаз" №1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022, а відповідно і її припинення за фактом такого виконання. На думку позивача, у спірному випадку має місце недійсність правочину, яка встановлена судом, а саме, безпідставне звернення відповідача до банку з вимогою, яка не підлягає виконанню, внаслідок чого мають бути застосовані наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме, повернення сторін у первинний стан шляхом повернення кожною із сторін другій всього, що вона одержала; оскільки грошові кошти за вимогою були отримані від АТ "Банк Альянс", відповідно, на думку позивача, поверненню вони підлягають саме банку. Позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду без змін.

16.06.2023, у зв`язку з тим, що суддя Білоусова Я.О. 20.06.2023 перебуватиме у відпустці, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

У судовому засіданні 20.06.2023 представники обох сторін (у режимі відеоконференції, згідно з ухвалами суду, якими було задоволено відповідні заяви представників) підтримали викладену ними письмово правову позицію стосовно суті спору.

Зокрема, представник АТ "Укртрансгаз" стверджував про відсутність належних доказів на підтвердження форс-мажорних обставин, передбачених Договором про закупівлю товарів № від 22.11.2021, та причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Натомість директор ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" та представник зазначеного товариства наполягали на тому, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні обґрунтовано взяв до уваги надані позивачем докази, з яких вбачається настання відповідних обставин, що, на думку позивача, є підставою для висновку про відсутність порушення ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" строку виконання зобов`язань за основним договором, а відтак - і для визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 було зупинено провадження у справі №917/70/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, вх. № 983 П/2, на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22 (у якій судом встановлювалися обставини щодо настання передбачених вказаним договором форс-мажорних обставин, що зумовили неможливість виконання зобов`язань ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" у встановлений договором строк). Зобов`язано учасників справи повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №917/70/23.

22.09.2023 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі, в якому заявник зазначає, що 06.09.2023 Східним апеляційним господарським судом винесено постанову у справі № 917/1593/22, повний текст якої складено 18.09.2023, таким чином, рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22 набрало законної сили 06.09.2023, отже, на даний час обставини, що були підставою для зупинення провадження у справі № 917/70/23, усунені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 поновлено провадження у справі №917/70/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023. Розгляд справи призначено у приміщенні Східного апеляційного господарського суду на "24" жовтня 2023 р. о 10:45 год., за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 104.

03.10.2023 до суду надійшло клопотання представника ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть", адвоката Денисенко Тетяни Миколаївни, про участь у судовому засіданні 24.10.2023 о 10:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 05.10.2023 вказане клопотання було задоволено.

11.10.2023 до суду надійшла заява представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз", адвоката Кухтика Владислава Миколайовича, про участь у судовому засіданні 24.10.2023 о 10:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 12.10.2023 вказану заяву було задоволено.

У судовому засіданні 24.10.2023 (в якому взяли участь вищевказані представники сторін, у режимі відеоконференції) представник АТ "Укртрансгаз" звернувся з усним клопотанням про відкладення розгляду справи в межах установленого процесуальним законом строку у зв`язку з поданням АТ "Укртрансгаз" касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 у справі №917/1593/22, зазначивши, що у вказаній касаційній скарзі містилося клопотання про зупинення дії рішення суду у справі №917/1593/22, у разі задоволення якого судом касаційної інстанції можуть виникнути підстави для повторного зупинення апеляційного провадження в даній справі № 917/70/23. Представник ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" проти відкладення розгляду справи у зв`язку з наведеними обставинами не заперечував.

За таких обставин, ухвалою суду від 24.10.2023 розгляд справи було відкладено на 20.11.2023 об 11:00 год. Ухвалами від цієї ж дати задоволено клопотання представників позивача та відповідача про участь у судовому засіданні 20.11.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 20.11.2023 представники позивача та відповідача взяли участь у режимі відеоконференції.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Акціонерне товариство "Банк Альянс", повідомлена належним чином про час та місце судового засідання 20.11.2023, не скористалася своїм процесуальним правом на участь представника у вказаному засіданні.

Представник відповідача зазначив, що ухвалою Верховного Суду від 02.11.2023 відкрито касаційне провадження у справі №917/1593/22 за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023, призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 листопада 2023 року об 11:50; у задоволенні клопотання АТ "Укртрансгаз" про зупинення дії рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі № 917/1593/22 до закінчення його перегляду в касаційному порядку - відмовлено.

Із посиланням на вищезазначені обставини (які підтверджуються відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень) представник відповідача звернувся з усним клопотанням про оголошення перерви в судовому засіданні з урахуванням того, що розгляд справи №917/1593/22 призначено в суді касаційної інстанції на 28.11.2023.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що, як встановлено вище, Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання АТ "Укртрансгаз" про зупинення дії рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі № 917/1593/22 до закінчення його перегляду в касаційному порядку; судові рішення першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі на теперішній час набрали законної сили.

Тому, враховуючи також, що 20.11.2023 є останнім днем установленого ч.1 ст.273 ГПК України шістдесятиденного строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні не підлягає задоволенню.

Стосовно суті спору представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники сторін не висловлювали заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

22.11.2021 між Акціонерним товариством Укртрансгаз в особі філії БМФ Укргазпромбуд та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть було укладено договір про закупівлю товарів № (далі - Договір; т.1, а.с. 45-49). ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть виступало Постачальником за Договором, АТ Укртрансгаз - Покупцем.

Умовами Договору сторони погодили наступне:

- Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Товари, зазначені в Специфікації, яка зазначена у додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари (п. 1.1);

- Загальна сума цього Договору становить 3296357,88 грн (п. 3.1);

- Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації (п. 5.1);

- Відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 7.5. цього Договору, Постачальник зобов`язується надати Покупцю не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 164817,89 грн, що становить 5% (відсотків) ціни цього Договору (п. 7.8);

- Обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (п. 8.1);

- Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 10-и календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (п. 8.2);

- Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України. Строк надання відповідних документів - протягом 30-ти календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (п. 8.3);

- У випадку невиконання вимог пунктів 8.2, 8.3 Договору Сторона, що їх не виконала, позбавляється права посилатися на обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), як на таку, що виключає її відповідальність (п. 8.4);

- У разі, коли строк дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) продовжується більше ніж 60-ти календарних днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей Договір (п. 8.5);

- Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами, і діє в частині поставки Товарів по 30 вересня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 13.1).

Відповідно до Специфікації (додатку № 1) до Договору (т.1, а.с. 49-61), строк поставки зазначених у ній Товарів складає 120 календарних днів з дати підписання Договору. Тобто, останнім днем поставки Товарів, визначених в даній Специфікації, є 22.03.2022.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, зміни до Договору щодо строку поставки не вносилися ні до, ні після настання вказаного строку, сторонами не було погоджено іншої дати поставки (в подальшому, згідно з рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023, вказаний Договір розірвано з 27.09.2022).

На виконання п. 7.8. Договору, відповідно до договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021 (т.1, а.с. 33-35), заяви позивача про надання гарантії від 04.11.2021 № 14197-21 (т.1, а.с. 36), Гарант - АТ Банк Альянс 05.11.2021 надав банківську гарантію № 14197-21 Бенефіціару - АТ Укртрансгаз, в сумі 164817,89 грн, строком дії - з дати її надання та до 31.10.2022 включно (т.1, а.с. 37).

Згідно із вказаним договором, гарантія це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого Гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед Бенефіціаром сплатити кошти в разі одержання Гарантом вимоги Бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії, що свідчить про порушення Принципалом ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть базових відносин. Вказаним договором (п.3.5) встановлено обов`язок Принципала на письмову вимогу Гаранта перерахувати йому кошти в сумі, необхідній для виконання вимоги Бенефіціара на оплату за гарантією.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується її учасниками, зміни до договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021 сторонами не вносилися, цей договір не було розірвано або визнано недійсним в установленому законом порядку.

На виконання умов Договору ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть здійснено поставку Товарів на суму 2256361,20 грн, відповідно до видаткової накладної № РН-03127 від 03.12.2021 (т.1, а.с. 62).

Поставку іншої частини Товарів, визначених у Специфікації, на суму 1039996,68 грн здійснено не було відповідне встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи.

Як зазначає позивач, причиною невиконання відповідного зобов`язання стала агресія РФ, проведення бойових дій та окупація м.Василівка Запорізької області, де розташовані офісні приміщення, складські приміщення з товарно-матеріальними цінностями, а також власні виробничі потужності ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть. 25.02.2022 відповідно до наказу по підприємству № 605-П від 25.02.2022 з метою уникнення загрози життю та здоров`ю працівників підприємства в умовах воєнного стану, веденням бойових дій поряд з місцем знаходження, ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, припинило господарську діяльність за адресою: 71601, Запорізька обл., м. Василівка, вул. Лікарняна, буд. 1А (т.1, а.с. 63).

28.10.2022 на адресу ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть надійшов лист від Гаранта з повідомленням про отримання останнім вимоги Бенефіціара щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією від 05.11.2021 №14197-21 (т.1, а.с. 91). У вказаному листі банк просив ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть, у відповідності до умов договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021 перерахувати кошти для покриття можливих витрат за гарантією у сумі 164817,89 грн.

Разом із вказаним повідомленням Гарантом надано копію письмової вимоги № 1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022, що надійшла до банку від АТ Укртрансгаз (т.1, а.с. 92-93). Відповідно до вказаної вимоги, підставою для її направлення стало порушення Принципалом (ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть) умов Договору, а саме, строків поставки товару, визначених у Додатку № 1 до Договору про закупівлю.

Також, як вбачається з матеріалів справи, згідно з платіжним дорученням №28406 від 03.11.2022 (т.1, а.с.131), Гарант АТ Банк Альянс, перерахував Бенефіціару АТ Укртрансгаз, 164817,89 грн на виконання вимоги № 1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022 згідно з договором про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021 (про що вказано у призначенні платежу).

Принципал ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть, на виконання вимоги Гаранта, здійснив оплату на користь АТ Банк Альянс в сумі 164817,89 грн. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням № 13277 від 03.11.2022 та відповідною банківською випискою від 03.11.2022 (т.1, а.с. 98, 99-100).

29.12.2022 ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть подало до Господарського суду Полтавської області позов у даній справі в якому просило:

1) визнати банківську гарантію № 14197-21 від 05.11.2021, видану на підставі договору про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть та Акціонерним товариством Банк Альянс, такою, що не підлягає виконанню, на підставі вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз №1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022;

2) зобов`язати Акціонерне товариство Укртрансгаз повернути грошові кошти в сумі 164817,89 грн, отримані за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021.

Також позивач просив стягнути з АТ Укртрансгаз на користь ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть 4962,00 грн витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 15500,00 грн.

Позивач вважає, що у нього наявні підстави для звільнення від відповідальності за порушення строків поставки товару за Договором № від 22.11.2021 у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), а отже відсутні підстави для звернення АТ Укртрансгаз з вимогою за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021, а кошти, отримані за даною банківською гарантією, підлягають поверненню.

У позовній заяві не вказано, на чию користь має бути повернуто спірну суму. В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивач (зокрема, у відповіді на відзив на позовну заяву, т.1, а.с.139) зазначав, що вимога про повернення грошових коштів, сплачених ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть в порядку регресу Гаранту, АТ Банк Альянс, у випадку визнання даної гарантії такою, що не підлягала виконанню, є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть, викладені в позовній заяві (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду, згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову в даній справі є дві вимоги про визнання такою, що не підлягає виконанню, банківської гарантії (яку на момент звернення з позовом уже виконано) та про застосування правових наслідків задоволення першої позовної вимоги, а саме зобов`язання бенефіціара повернути кошти, отримані за такою банківською гарантією.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 560 ЦК України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Частиною першою статті 200 ГК України унормовано, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Згідно зі статтею 564 ЦК України після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини першої статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з частиною першою статті 568 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Частиною першою статті 569 ЦК України передбачено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, 21.12.2021 у справі №910/17772/20 тощо).

Поряд з цим об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі №910/16898/19 відзначила, що при вирішенні спору про існування гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить в першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19).

Згідно з частиною першою статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отримавши вимогу, Банк (гарант) повинен перевірити її на відповідність таким критеріям: 1) чи є така вимога належним представленням; 2) чи є така вимога достовірною (зокрема, чи має місце порушення Товариством (принципалом) зобов`язань за Договором, що є підставою для виплати визначеної банківською гарантією суми).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 512 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з положеннями частини першої статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до зазначеного, для правильного вирішення справи слід з`ясувати, чи настало прострочення кредитора-бенефіціара у розумінні статті 613 ЦК України та чи є боржник-принципал таким, прострочення якого (порушення строку надання робіт за договором) не настало відповідно до частини четвертої статті 612 ЦК України, якою унормовано, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таку правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.08.2022 у справі № 910/1674/20.

Позивач у даній справі, зазначаючи, що обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами стверджує, що в даному випадку була відсутня така умова як порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи та не заперечується позивачем, ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" не поставило АТ "Укртрансгаз" товар на суму 1039996,68 грн в обумовлений Договором строк до 22.03.2022.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників позивача і відповідача, сторони обговорювали можливість укладення додаткової угоди щодо допоставки товару, а саме, пошуку еквівалентних замінників товарам російського виробництва, що недопоставлені позивачем відповідачеві, але жодних письмових домовленостей за результатами відповідних перемовин укладено не було. Тобто ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" не дотрималося визначеного договором строку поставки товару відповідні обставини колегія суддів визнає доведеними.

При цьому матеріали справи не містять доказів настання прострочення кредитора-бенефіціара у розумінні статті 613 ЦК України, та, відповідно, тих обставин, що прострочення боржника не настало відповідно до частини четвертої статті 612 ЦК України що, у відповідності до змісту вищенаведених норм ЦК України та практики Верховного Суду щодо їх застосування, могло б бути визнано підставою для висновку про ненастання гарантійного випадку за договором банківської гарантії.

Позивач в ході розгляду справи не стверджував про наявність прострочення кредитора, а натомість обґрунтовував свої вимоги настанням форс-мажорних обставин, які перешкодили йому вчасно виконати умови Договору (з чим погодився місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні), в свою чергу, відповідач факт настання таких обставин заперечував.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 було зупинено провадження у даній справі №917/70/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22, у якій судом встановлювалися обставини щодо настання передбачених Договором форс-мажорних обставин, що зумовили неможливість виконання зобов`язань ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" у встановлений Договором строк.

Як вбачається з відомостей програми "Діловодство спеціалізованого суду", 02.12.2022 ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до АТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" у справі №917/1593/22 про розірвання договору про закупівлю товарів № від 22.11.2021. АТ "Укртрансгаз" подало зустрічний позов, в якому просило стягнути з ТОВ "Торгова Компанія "Спецзапчасть" на користь АТ "Укртрансгаз" пеню в сумі 191359,39 грн та штраф в сумі 103999,67 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023, первісний позов ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" задоволено. Розірвано договір № від 22.11.2021, укладений між ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" та АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд", з 27.09.2022. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

Ухвалою Верховного Суду від 02.11.2023 відкрито касаційне провадження у справі №917/1593/22 за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023. Призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 листопада 2023 року об 11:50. У задоволенні клопотання АТ "Укртрансгаз" про зупинення дії рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі № 917/1593/22 до закінчення його перегляду в касаційному порядку - відмовлено.

Отже, станом на 20.11.2023 рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1593/22 набрало законної сили.

У вказаній справі судами було встановлено факт виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) при виконанні ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" умов Договору про закупівлю товарів № від 22.11.2021 щодо своєчасної поставки товарів.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому викладені в апеляційній скарзі АТ "Укртрансгаз" у даній справі №917/70/23 твердження про ненастання форс-мажорних обставин суд апеляційної інстанції не визнає належними аргументами, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, як було встановлено вище, із матеріалів справи не вбачається, що в даному випадку настало прострочення кредитора-бенефіціара у розумінні статті 613 ЦК України і що боржник-принципал є таким, прострочення якого не настало відповідно до частини четвертої статті 612 ЦК України, якою унормовано, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, обґрунтовано пославшись на правову позицію Верховного Суду щодо необхідності застосування в даному випадку вищенаведених приписів ст. 612, 613 ЦК України, водночас застосував інші норми, а саме, ст.611 та 617 ЦК України, що визначають умови звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від відповідальності за порушення цього зобов`язання тоді як у даному випадку спірні правовідносини стосуються не відповідальності за порушення зобов`язання, а банківської гарантії як специфічного засобу забезпечення виконання господарських зобов`язань. На відповідні обставини обґрунтовано вказує відповідач в апеляційній скарзі.

Також, як встановлено місцевим господарським судом, банк видав гарантію, що є безумовною і безвідкличною, тобто такою, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1593/22, яким Договір № від 22.11.2021, укладений між ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" та АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд", було розірвано з 27.09.2022, набрало законної сили 06.09.2023, тоді як спірні правовідносини щодо виконання банківської гарантії мали місце у жовтні-листопаді 2022 року.

Окрім того, договір банківської гарантії про надання гарантії № 14197-21 від 04.11.2021, згідно з яким АТ Банк Альянс надало банківську гарантію в сумі 164817,89 грн, строком дії до 31.10.2022, не було розірвано або визнано недійсним в установленому законом порядку. Будь-яких застережень щодо форс-мажорних обставин та їх впливу на чинність зобов`язань сторін договір банківської гарантії не містить.

Вимогу Бенефіціара до Гаранта №1001ВИХ-22-3763 від 24.10.2022 та Гаранта до Принципала від 28.10.2022 було направлено у межах строку дії банківської гарантії, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов відповідних договорів.

Тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави для висновку про те, що станом на вказаний період часу банківська гарантія не підлягала виконанню.

Отже, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, на час звернення ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" до господарського суду з позовом у даній справі (у грудні 2022 року) банківську гарантію було правомірно виконано.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що для задоволення позовної вимоги про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, відсутні правові та фактичні підстави.

Окрім того, враховуючи, що спірну банківську гарантію вже виконано, колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання цієї гарантії такою, що не підлягає виконанню, є, по суті, вимогою про встановлення факту, а відтак, її задоволення не призведе до відновлення прав, зокрема, майнового становища, що існувало до моменту задоволення зворотної вимоги Гаранта до Принципала. У постанові від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19 (в якій позивач також просив визнати такою, що не підлягає виконанню, банківську гарантію, яку на момент подання позову вже було виконано) Верховний Суд погодився з аналогічними висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо неналежності обраного позивачем способу захисту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідний спосіб захисту, обраний позивачем у даній справі №917/70/23, не є адекватним наявним обставинам справи, задоволення такої позовної вимоги не призведе до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду.

У постанові від 25.01.2023 у справі № 923/863/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (відповідну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі №143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 31.10.2023 у справі № 918/1133/22 тощо).

Проте місцевий господарський суд не надав відповідним обставинам належної оцінки та не навів належного мотивування щодо підстав для визнання такою, що не підлягає виконанню, банківської гарантії, яку на час розгляду справи вже виконано.

Стосовно другої позовної вимоги про зобов`язання АТ Укртрансгаз повернути грошові кошти в сумі 164817,89 грн, отримані за банківською гарантією № 14197-21 від 05.11.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено вище, у позовній заяві не вказано, на чию користь має бути повернуто спірну суму. В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивач (зокрема, у відповіді на відзив на позовну заяву, т.1, а.с.139) зазначав, що вимога про повернення грошових коштів, сплачених ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть в порядку регресу Гаранту, АТ Банк Альянс, у випадку визнання даної гарантії такою, що не підлягала виконанню, є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд, задовольняючи відповідну позовну вимогу, також не вказав, на чию користь відповідач має повернути кошти в сумі 164817,89 грн.

В ході апеляційного провадження, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що у спірному випадку має місце недійсність правочину, а саме, безпідставне звернення відповідача до банку з вимогою, яка не підлягає виконанню, внаслідок чого мають бути застосовані наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме, повернення сторін у первинний стан шляхом повернення кожною із сторін другій всього, що вона одержала; оскільки грошові кошти за вимогою були отримані від АТ "Банк Альянс", відповідно, на думку позивача, поверненню вони підлягають саме банку.

У судовому засіданні 20.11.2023 представник позивача стверджував, що іншого механізму повернення сторін у попередній стан не передбачено і що повернення коштів на відповідний депозитний рахунок, відкритий в АТ Банк Альянс, фактично означатиме їх повернення позивачеві, а не банку, оскільки власником цих коштів є саме ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть, а не банк.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" у позові не просило про стягнення коштів на свою користь ні з відповідача, ні з банку (який у даній справі має процесуальний статус третьої особи без самостійних вимог на предмет спору).

Натомість позивач в суді першої та апеляційної інстанції наполягав на тому, що відповідач має перерахувати спірну суму банку тобто фактично просив прийняти рішення про права третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін (частина перша статті 50 Господарського процесуального кодексу України). Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Причому предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

Зважаючи на це є неможливим покладення на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов`язків, а також установлення чи захист їх прав і, в такий спосіб, винесення рішення або ухвали суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №911/1506/17, від 03.04.2018 у справі №911/1330/17, від 06.02.2020 у справі № 916/1012/19, від 29.08.2023 у справі № 912/1550/22 тощо.

Отже, оскільки АТ Банк Альянс є в даній справі третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів зазначає, що не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії (у даному випадку перерахувати кошти) на користь третьої особи. Відповідним обставинам суд першої інстанції також не надав належної правової оцінки, на що обґрунтовано вказує відповідач в апеляційній скарзі.

Також, на думку колегії суддів, посилання позивача на наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме, повернення сторін у первинний стан шляхом повернення кожною із сторін другій всього, що вона одержала, не можуть бути визнані належними аргументами, оскільки, як вбачається із вказаної норми, вона стосується правових наслідків недійсності правочину, тоді як у даній справі ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" не заявляло вимоги про визнання договору банківської гарантії недійсним.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у задоволенні першої позовної вимоги, про визнання виконаної банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, слід відмовити з огляду на відсутність передбачених законом підстав для її задоволення, а також через неналежність обраного позивачем способу захисту; друга позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки передбачає виконання дій (перерахування коштів) не на користь позивача, а на користь третьої особи.

Отже, оскільки аргументи заявника апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що скарга відповідача підлягає задоволенню, оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути скасовано з огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а у позові слід відмовити повністю з наведених вище підстав.

Керуючись п.2 ч.1 статті 275, п.3 ч.1 статті 277, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2023 у справі № 917/70/23 скасувати.

Прийняти нове рішення. У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" (вул. Малишка, 9-В, м. Обухів, Київська область, 08700; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, 9/1 м. Київ, 01021; ) 5954,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.11.2023.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна