номер провадження справи 9/138/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.11.2023 Справа № 908/2130/20
про визнання контракту та додаткових угод недійсними
Колегія суддів у складі: Головуючий суддя: Боєва О.С.
Судді: Азізбекян Т.А.
Науменко А.О.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): Рисін О.О.;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 у задоволенні позову LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) відмовлено. З Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) стягнуто суму 70,00 євро витрат зі сплати судового збору та суму 19769 грн 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 задоволено апеляційну скаргу відповідача у справі Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ. Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 в частині відмови в задоволенні позову змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769,47 грн. на проведення судової почеркознавчої експертизи рішення скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення про покладення судових витрат на позивача LRS GmbH (ЛРС ГмбХ). З LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) на користь ТОВ «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» стягнуто витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.03.2023 у задоволенні заяви LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20 відмовлено. Витрати LRS GmbH на професійну правничу допомогу у справі № 908/2130/20 покладено на позивача (LRS GmbH (ЛРС ГмбХ)).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2023 задоволено касаційну скаргу LRS GmbH (ЛРС ГмбХ), скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 908/2130/20, рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 залишено без змін.

18.07.2023 до господарського суду надійшла заява LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20, яка згідно з протоколом передачі від 18.07.2023 була передана на розгляд раніше визначеному у справі складу суду.

Склад суду неодноразово змінювався, що відображено у відповідних ухвалах суду. І відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023, для розгляду заяви визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Азізбекян Т.А., Науменко А.О.

Ухвалою суду від 20.10.2023 заяву LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 прийнято до розгляду зазначеною вище колегією суддів та призначено судове засідання з її розгляду на 01.11.2023. Ухвалою суду від 01.11.2023 розгляд заяви відкладено 16.11.2023.

13.11.2023 від третьої особи надійшло клопотання, в якому зазначено про неможливість забезпечити явку представника в судове засідання 16.11.2023, в т.ч. в режимі відеоконференції, у зв`язку із чим просила здійснювати розгляд заяви про перегляд додаткового рішення у справі №908/2130/20 за нововиявленими обставинами без участі представника третьої особи.

Представник позивача у справі (заявника), який брав участь у судовому засіданні 16.11.2023 в режимі відеоконференції, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 підтримав в повному обсязі. Просив ухвалити по справі додаткове рішення, яким заяву LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 01.03.2023 у справі № 908/2130/20 в повному обсязі та задовольнити заяву LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) № 87-125-908/2130/20-22 від 04.02.2022 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на користь LRS GmbH витрати на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20 в суді першої інстанції в сумі 2699,18 Євро.

Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ відзив/заперечення на заяву про перегляд додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 за нововиявленими обставинами не надходив.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв; про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Ухвали суду по даній справі, які направлялись ТОВ ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на його зареєстровану адресу місцезнаходження відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме на адресу: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 165, кімната 93, були повернуті підприємством поштового зв`язку до господарського суду без їх вручення адресату, із відмітками: «про відсутність адресата за вказаною адресою».

Суд зазначає, що відповідач у даній справі є юридичною особою, на яку відповідно до положень статті 4, частини 1, пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місцезнаходження юридичної особи та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 916/939/15-г).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд заяви за відсутністю відповідача і, з урахуванням клопотання третьої особи, також за відсутності третьої особи, за наявними матеріалами.

За змістом ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 325 ГПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

В частині ч. 4 ст. 325 ГПК України визначено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як зазначалося судом вище, рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 у задоволенні позову LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) відмовлено. З Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) стягнуто суму 70,00 євро витрат зі сплати судового збору та суму 19769 грн 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи. Зазначене рішення господарського суду мотивоване тим, що висновком експерта № 3207-21, складеним 20.09.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 908/2130/20, встановлено, що підписи від імені Олександра Фріза у Контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018, специфікації № 1 до контракту, додатковій угоді № 1 від 29.03.2018 до контракту, додатковій угоді № 2 від 23.04.2018 до контракту, акті виконаних робіт від 29.03.2018 виконані не Олександром Фрізом, а іншою особою, отже контракт № 29/01/2018 від 29.01.2018 є таким, що не вчинений (таким, що не укладений); неукладений правочин не підлягає визнанню недійсним. Також господарським судом були відхилені доводи відповідача щодо здійснення з боку позивача фактичних дій на виконання правочину з огляду на те, що ввезення (вивезення) обладнання на (з) територію України не є підтвердженням схвалення правочину позивачем саме в особі директора Олександра Фріза в розумінні ст. 241 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до господарського суду з заявою вих. № 87-125-908/2130/20-22 від 04.02.2022 про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2130/20 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач, зокрема, зазначив, що спір по даній справі виник через неправовірні дії відповідача і хоча позивачу було відмовлено в задоволенні позову, проте судом було встановлено, що спірний Контракт та додаткові угоди до нього не були укладені (тобто, такі що не відбулися), і позивач не мав можливості обрати іншого способу захисту свого порушеного права, ніж той, що ним було обрано у даній справі, а тому в даному випадку є підстави для застосування положень ч. 9 ст. 129 ГПК України та стягнення всіх витрат по даній справі, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 задоволено апеляційну скаргу відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ». Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 в частині відмови в задоволенні позову змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи рішення скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про покладення судових витрат на позивача.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи вищезазначену постанову, не погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності наслідків, передбачених статтею 241 Цивільного кодексу України. Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України через вчинення позивачем фактичних дій, направлених на схвалення правочину, а не з підстав неукладеності правочину, схвалення якого позивачем не відбулось.

Ухвалюючи додаткове рішення від 01.03.2023 у справі № 908/2130/20 про відмову у задоволенні заяви LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2699,18 євро, господарський суд керувався вищенаведеними висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у поставові від 17.01.2023, згідно з якою позивачу відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. У зв`язку із чим, керуючись приписами п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу у справі, що понесені позивачем, господарським судом було покладено на позивача.

Проте Верховний Суд постановою від 20.06.2023 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 908/2130/20 та залишив рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 без змін.

Враховуючи вищевикладене, заважаючи на приписи п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для перегляду додаткового рішення від 01.03.2023 у справі № 908/2130/20 за нововиявленими обставинами.

Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує з матеріалів справи № 908/2130/20 у позовній заяві позивачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в тому числі: витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 Євро та витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у приблизному розмірі 430 Євро. Зазначено, що більш детальний розрахунок буде подано під час розгляду справи.

В судовому засіданні 31.01.2022 представник позивача в усній формі заявив, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що відображено в протоколі судового засідання від 31.01.2022. 31.01.2022 судом ухвалено рішення у справі №908/2130/20 та оголошено його вступну та резолютивну частини.

Заява позивача (його представника) вих. № 87-125-908/2130/20-22 від 04.02.2022 (т.6 а.с. 163-167) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь витрат на професійну правничу допомогу по справі №908/2130/20 в сумі 2699,18 євро з доданими до неї доказами згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті була направлена до господарського суду засобами поштового зв`язку 04.02.2022 (отримана судом 08.02.2022), тобто подана у встановлений законом процесуальний строк.

Переглянувши за нововиявленими обставинами додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 01.03.2023, ухвалене за наслідками розгляду заяви LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) № 87-125-908/2130/20-22 від 04.02.2022 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на користь LRS GmbH витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20 в суді першої інстанції в сумі 2699,18 Євро, господарський суд дійшов до висновку, що вказана заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст. 129 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до змісту абз. 1 частини 8 статті 129 ГПК України судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо) встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 Закону).

За змістом статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує також наступні правові висновки Верховного Суду.

Так, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) судом зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

У постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. 128, п.134).

Крім того, у зазначеній вище постанові Великої Палати Верхового Суду вказано, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Судом також враховано правові висновки Верховного суду, викладені у постановах від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, про те, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта, відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі етапи представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З огляду на це, такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вказано судом вище, відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд судом заяви LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про перегляд додаткового рішення від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 за новоявленими обставинами, відзив/заперечення на зазначену заяву не надав, клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься заперечення відповідача на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, яке було отримано судом 17.02.2022 (т. 6, а.с. 229-231), та в якому відповідач проти поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення заперечив і просив відмовити в задоволенні заяви позивача. У запереченні відповідач, в тому числі, зазначав, що заявлений позивачем розмір витрат в сумі 2699,18 Євро є істотно завищеним та неспівмірним з наданою правничою допомогою, не відповідає критеріям розумності та реальності їх розміру.

При цьому, у вказаному запереченні конкретних доводів щодо неспівмірності зазначених витрат відповідач не навів, обмеживсь загальними висловлюваннями щодо їх завищення; про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не заявлялось.

Судом встановлено, що 10 серпня 2020 між Адвокатським бюро «Олександра Рисіна» та ЛРС ГмбХ (LRS GmbH) укладений Контракт № 125/23/20 про надання правової (професійної правничої) допомоги. Копії вказаного контракту з додатком №1 та додаткової угоди № 1 від 24.12.2021 до цього контракту додані до вищевказаної заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

За змістом п.п. 1.1., 1.2, 1.4 Контракту про надання правової (професійної правничої) допомоги, Адвокатським бюро прийнято на себе зобов`язання з надання Клієнту правової (професійної правничої) допомоги, яка включає, зокрема; підготовку та подання до Господарського суду Запорізької області позову до ТОВ «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» про визнання недійсним Контракту № 29/01/2018 від 29.01.2018 та додаткових угод до нього та подальше представництво інтересів Клієнта по даній справі в господарському суді, а також складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; інші дії, які будуть сторонами визнані необхідними. Згідно з Додатковою угодою № 1 від 24.12.2021 визначено, що Контракт діє до 16.03.2023 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим контрактом.

В пунктах 2.1, 2.3, 3.1 Контакту, зокрема, визначено, що надання правової допомоги Клієнту здійснюються адвокатом, спеціалістами (юристами, помічниками), що визначаються особисто Керуючим Бюро. Сторони погодили, що прийом-передача наданих послуг з правової допомоги проводитиметься за кожний звітний період шляхом підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Вартість одного часу роботи адвокатів Бюро встановлюється в Угоді про розмір гонорару Бюро, що є додатком до даного договору.

Додатком № 1 до Контракту є підписана сторонами Угода про розмір гонорару Бюро, в якій узгоджені умови щодо визначення розміру гонорару (його розрахунку) за видами правових послуг, що можуть надаватися відповідно до Контракту.

З п. 3.2.4 Контракту слідує, що в разі понесення бюро витрат, що пов`язані з наданням правової допомоги Клієнту, вартість нотаріальних послуг по завіренню офіційного перекладу документів Клієнта на українську мову чи отримання нотаріально завірених копій, вартість відряджень адвоката за межі м. Кривого Рогу та відшкодування транспортних витрат та інших витрат Бюро, що будуть ним понесені, Клієнт зобов`язаний їх компенсувати.

Також допозивачем надана (додана до заяви про ухвалення додаткового рішення) копія підписаного сторонами Контракту Акту прийому-передачі послуг з правової (професійної правничої) допомоги, який складений 31.01.2022 (т. 6, а.с. 184 188).

Матеріали справи № 908/2130/20 свідчать, що представництво інтересів позивача LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) здійснювалось адвокатом Рисіним Олександром Олександровичем (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1834 видане 14.04.2008), який діяв на підставі довіреності, виданої LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) та ордеру.

Згідно з протоколами судових засідань по справі № 908/2139/20 адвокат Рисін О.О. брав участь у 12 судових засіданнях, а саме: 06.10.2020, 05.11.2020, 13.01.2021, 03.02.2021, 02.03.2021, 31.03.2021, 28.04.2021, 19.05.2021, 24.11.2021, 07.12.2021, 12.01.2022, 31.01.2022. В тому числі у 6 судових засіданнях адвокат приймав участь в режимі відеоконференції, в 6 судових засіданнях (06.10.2020, 13.01.2021, 31.03.2021, 28.04.2021, 12.01.2022 та 31.01.2022) адвокат був присутній безпосередньо в приміщенні Господарського суду Запорізької області.

В Акті прийому-передачі послуг з правової (професійної правничої) допомоги від 31.01.2022 наведено детальний опис наданих Бюро послуг згідно з умовами вищевказаного Контракту, із докладним викладенням переліку наданих послуг, зазначенням кількості годин надання правової допомоги та вартості таких послуг, які в т.ч. включають підготовку та подачу від імені Клієнта позову, а також заяв по суті спору, пояснень, клопотань та заяв з процесуальних питань, представництво інтересів Клієнта в 12 судових засіданнях.

Також в Акті наведено перелік витрат (з їх вартістю), що понесені бюро у зв`язку з наданням правової допомоги, а саме: витрати на переклад документів по справі з німецької на українську мову та нотаріальне засвідчення копій документів, відшкодування вартості відряджень адвоката Бюро в м. Запоріжжя для участі у судових засіданнях по справі 6 відряджень; відшкодування транспортних витрат та витрат на проживання адвоката в м.Запоріжжя, які понесені Бюро у зв`язку із відрядженнями адвоката.

Загальна вартість наданих Бюро послуг, включаючи понесені Бюро витрати у зв`язку із наданням правової допомоги, згідно з вищевказаним Актом становить 2699,18 Євро, а саме: вартість послуг з надання правової допомоги 2371,50 Євро, вартість витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги 327,68 Євро.

Детальний розрахунок із визначенням вартості вищевказаних послуг та витрат, з урахуванням умов Контракту та Додатку № 1 до нього, наведений в Акті в пункті 4 та його підпунктах.

Копії документів на обґрунтування та підтвердження розміру понесених витрат, зазначених в цьому Акті були додані до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (копії актів наданих послуг з перекладу з німецької та українську мову та оформлення документів; копії платіжних доручень про оплату зазначених послуг та послуг засвідчення копій документів приватним нотаріусом; копії наказів АБ «Олександра Рисіна» про: встановлення добових витрат на відрядження, встановлення норм витрат палива для автомобіля в межах міста та за містом (л/100км), направлення керуючого адвокатським бюро Рисіна О.О. у відрядження у м. Запоріжжя до Господарського суду Запорізької обрості для представництва інтересів LRS GmbH по справі № 908/2130/20 та видачу добових витрат та витрачених коштів; копії фіскальних чеків на підтвердження вартості палива (бензину); копія рахунку на оплату проживання Рисіна О.О. у готелі у м. Запоріжжя та копія чеку про оплату) (т. 6, а.с. 189-218).

Також представником позивача надані в матеріали справи копії платіжних доручень в іноземній валюті (т. 6, а.с. 191, т. 7 а.с. 3) про сплату Адвокатському Бюро «Олександра Рисіна» гонорару в загальному розмірі 2699,18 Євро.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 2699,18 Євро грн є доведеним, підтверджений належними доказами та є співмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг), складність справи, витрачений адвокатом час для представництва інтересів позивача у цій справі в суді першої інстанції. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України відповідачем не доведено та судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 241, 244, 252, п. 3 ч. 2 ст. 320, ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 01.03.2023 у справі №908/2130/20 задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 01.03.2023 у справі № 908/2130/20 скасувати.

Заяву LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ на користь LRS GmbH витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20 в сумі 2699,18 євро задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ, (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 165, кімната 93) на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ), код підприємства 85477, ІІН 212/5709/1490 (51766, Німеччина, Енгельскірхен, Хаммервізе, 21; Germany, 51766, Engelskirchen, Hammerwiese, 21) суму 2699,18 євро витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 24.11.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.С. Боєва

Суддя Т.А. Азізбекян

Суддя А.О. Науменко