УХВАЛА

м. Київ

24.11.2023Справа № 910/17968/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши позовну заяву державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» в особі філії «Свалявське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Спорт-тур»

про стягнення 424840,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом державного спеціалізованого підприємства «Ліси України в особі філії «Свалявське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Спорт-тур» про стягнення 424840,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору № 36 довгострокового тимчасового користування лісами від 29.04.2013, відповідно до умов якого постійний лісокористувач передав, а відповідач отримав в користування лісову ділянку за межами населеного пункту на території Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи питання територіальної підсудності цієї категорії справ, у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Тобто правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Оскільки правила виключної підсудності поширюються на спір щодо стягнення плати за довгострокове тимчасове користування лісами в Закарпатській області, то спір у цій справі, переданий на розгляд до Господарського суду міста Києва з порушенням положень частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись статтями 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Передати до Господарського суду Закарпатської області (вул. Коцюбинського, 2А, Ужгород, Закарпатська область, 88000) позовну заяву державного спеціалізованого підприємства «Ліси України в особі філії «Свалявське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Спорт-тур».

Ухвала набрала законної сили 24.11.2023 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя С. А. Ковтун