ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2023 р. м. Одеса Справа № 916/4097/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/4097/23

За позовом: Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б; )

До відповідача: Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Черьомушки (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 28 А; )

Про стягнення 80884,07 грн.

За участю:

Від позивача: Дусь Ю.Л., самопредставництво

Від відповідача: не з`явився

Встановив Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Черьомушки про стягнення 480228,35 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Також позивач просив суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2023р. прийнято позовну заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4097/23. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "23" жовтня 2023 р. о 10:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у засідання суду на 23.10.2023р. о 10:30.

10.10.2023р. до суду відповідачем було надано відзив на позовну заяву.

23.10.2023р. судом було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 20.11.2023р. о 11:00.

07.11.2023р. до суду позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог про стягнення з відповідача 80884,07 грн. та зазначено суду, що сторонами досягнуто згоди стосовно погашення взаємної заборгованості в сумі 205486,90 грн., що підтверджується протоколом.

08.11.2023р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.

16.11.2023р. до суду Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс Черьомушки було надано заяву про визнання позову, відповідно до якої відповідач визнає повністю позовну вимогу про стягнення 80884,07 грн.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу у розмірі 80884,07 грн. та просить суд їх задовольнити.

Відповідач визнає позовні вимоги позивача у розмірі 80884,07 грн. в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.11.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 20.11.2023р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» було укладено договір № 3316/2 від 01.10.2013 року на постачання теплової енергії (надалі за текстом - Договір) за адресою: м. Одеса, вул.Ак.Філатова, буд.29Б; вул. Ген.Петрова, буд.76; Івана та Юрія Лип, буд.38-А; вул.Космонавтів, буд.68; вул.Овідіопольська дор. буд.8; вул. Палубна, буд.9, корп.1 (пункт 2.1. Договору, Додаток № 1 до Договору).

Згідно глави 1 Договору («Предмет Договору»), Теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов`язався оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбаченими цим Договором.

Взаємовідносини між постачальниками та споживачами теплової енергії регулюються ст.275-277 ГК України, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою КМУ № 1198 від 03.10.07 р., Законом України „Про теплопостачання від 02.06.2005р.

Нарахування у спірний період здійснювались згідно тарифів затверджених постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП): Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.11.2020р. № 2258 Про внесення змін до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.01.2020р. за №91 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання комунальному підприємству Теплопостачання міста Одеси були запроваджені нові тарифи: з 01.12.2020р. вони склали 1832,02 грн. за 1 Екал (з ПДВ) -для потреб інших споживачів (крім населення).

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.12.2021р. за № 395 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послугу з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» для потреб інших споживачів (крім населення та релігійних організацій) затверджені нові тарифи з 01.01.2022р.

У відповідності до ст.25 Закону України «Про теплопостачання», тариф на теплову енергію та послугу з постачання теплової енергії з 01.01.2022р. складає: для потреб інших споживачів : 5795, 64 грн. за 1 Екал (з ПДВ).

Нові тарифи встановлює та оприлюднює на офіційному вебсайті Виконавчій комітет Одеської міської ради, вони не є предметом узгодження між Теплопостачальною організацією та Споживачем, нарахування з застосуванням нових тарифів проводяться з дати встановлення, зазначеної у відповідному Рішенні про встановлення тарифу.

Відповідно до п. 5.1. Договору, облік споживання теплової енергії на опалення Споживача визначався розрахунковим способом до моменту встановлення на об`єкт приладів обліку.

Згідно ст. 277 Господарського кодексу України, абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМ України № 1198 від 03.10.2007р., Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог договору, а саме, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надаючи заяву про зменшення позовних вимог, позивачем було надано розрахунок заборгованості за Договором №3316/2 з абонентом Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» за період з 01.11.2021р. по 01.06.2023р., за яким борг відповідача становить 80844,07 грн.

Позивачем було зазначено суду, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, а споживач, в порушення своїх зобов`язань, несвоєчасно здійснював оплату за надані йому послуги та має заборгованість, таким чином вважаємо данні обставини достатніми для звернення до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Як з`ясовано судом правовідносини між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» виникли на підставі укладеного між ними Договору № 3316/2 від 01.10.2013 року на постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1. ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи містять протокол погашення взаємної заборгованості від 18.09.2023р.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та визнано відповідачем за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 80884,07 грн. є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України та приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342,00 грн. покладаються на відповідача.

Суд звертає увагу позивача, що судовий збір у розмірі 1342,00 грн. буде повернуто після подання відповідного клопотання до суду.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Черьомушки (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 28 А; ) на користь Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б; ) 80884 (вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко