ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 Справа № 914/2384/23

За позовом: Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача: Бродівської міської ради Львівської області, м. Броди Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське спеціалізоване хмілярське підприємство Сидинівка, село Сидинівка Львівської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Бараняк Н.Я.

За участю представників:

від прокуратури: Рогожнікова Н.Б. прокурор;

від позивача: Жуган І.О. представник;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до відповідача: Бродівської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності Бродівської міської ради Львівської області щодо неприйняття до комунальної власності територіальної громади Бродівської міської ради Львівської області об`єкта нерухомості двоквартирного одноповерхового житлового будинку в урочищі Фільварок, 5 в с. Сидинівка Золочівського району Львівської області, зобов`язавши Бродівську міську раду Львівської області забезпечити прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади Бродівської міської ради Львівської області об`єкта нерухомості двоквартирного одноповерхового житлового будинку в урочищі Фільварок, 5 в с. Сидинівка Золочівського району Львівської області.

Хід розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.08.2023 відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське спеціалізоване хмілярське підприємство Сидинівка, підготовче засідання призначено на 27.09.2023.

Протокольними ухвалами суду від 27.09.2023 підготовче засідання відкладено на 25.10.2023.

Ухвалою суду від 25.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.11.2023.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача просили задовольнити позов.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа також у судове засідання не з`явилась.

Слід зазначити, що поштова кореспонденція, яка надсилалась третій особі на юридичну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повертається суду із зазначенням причин: за закінченням терміну зберігання.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Таким чином, третя особа є належним чином повідомлена про розгляд цієї справи.

Аргументи сторін.

Позовна заява мотивована тим, що житловий будинок в урочищі Фільварок, б. 5 у с. Сидинівка Золочівського району Львівської області у процесі приватизації не увійшов до пайового фонду Колективного сільськогосподарського підприємтсва «Сидинівка», яке на теперішній час ліквідовано. Оскільки спірний будинок є державною власністю, то відповідно до Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" підлягає передачі у комунальну власність територіальної громади.

Позивач позовні вимоги прокуратури підтримав у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.

Третя особа пояснень по суті спору також не надала.

Обставини справи.

На підставі наказу Фонду державного майна України (далі - Фонд) №1998 від 16.12.2009 Фондом здійснено перевірку стану ефективного використання та збереження державного майна, зокрема, двоквартирного житлового будинку в урочищі Фільварок, б. 5 у с. Сидинівка Золочівського району Львівської області.

Позивач у 2018, 2019 та 2020 році звертався до Смільнівської сільської ради з листами, в яких зазначав, що за нормами законодавства прийняття об`єктів з державної у комунальну власність є виключною компетенцією сесії відповідно ради та беручи до уваги, що КСП «Сидинівка» ліквідоване, просив розглянути на пленарному засіданні сесії Смільнівської сільської ради питання прийняття у комунальну власність територіальних громад с. Смільне та с. Сидинівка житлового будинку та газифікації, які у процесі приватизації не увійшли до пайового фонду КСП «Сидинівка».

Рішенням Бродівської міської ради № 23 від 15.12.2020 почато реорганізацію сільських рад шляхом приєднання до Бродівської міської ради, зокрема, і Смільнівської сільської ради (пункт 1). У пункті 2 рішення зазначено, що Бродівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків сільських рад, зазначених в пункті 1 рішення.

Позивач у 2022 році звернувся до Бродівської міської ради із аналогічним за змістом листом, як і до Смільнівської сільської ради.

Відповідей на зазначені листи матеріали справи не містять.

У листі Фонду від 20.01.2023 такий зазначив у відповідь прокуратурі, що рішення сесії щодо прийняття у комунальну власність будинку не надано.

Відповідач у листі від 08.03.2023 повідомив прокуратуру та позивача, що комісійно було обстежено об`єкт державного житлового фонду - двоквартирний житловий будинок в урочищі Фільварок, б. 5 у с. Сидинівка Золочівського району. За результатами розгляду комісія встановила, що будівля знаходиться за межами населеного пункту, є в задовільному стані і для приведення будівлі до відповідних санітарних і технічних норм, необхідно вкласти значні кошти. Згідно з інформацією, зазначеною у погосподарській книзі, в житловому фонді зареєстровані громадяни, тому відповідач рекомендував позивачу вирішити питання щодо приватизації чи іншого способу управління об`єктом житлового фонду.

У відповідь на лист прокуратури з вимогою надати інформацію, відповідач повідомив, що житловий будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:0216, площею 5, 9956 га, землі сільськогосподарського призначення, 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в користуванні СТзОВ «Сидинівка» на правах оренди. Згідно з даними погосподарської книги в будинку зареєстровано 5 осіб, зі слів працівника СТзОВ «Сидинівка» фактично проживає 1 особа. В результаті візуального огляду будинку працівниками міськвиконкому встановлено, що будинок не відповідає санітарним і технічним нормам та потребує капітального ремонту; питання щодо надання згоди на прийняття зазначеного будинку до комунальної власності буде розглядатись на черговій сесії Бродівської міської ради Львівської області.

Позивач у листі від 12.04.2023 зазначив про першочергову необхідність передачі спірного будинку у комунальну власність та долучив акт перевірки стану ефективного використання та збереження державного майна, яке у процесі приватизації не увійшло до пайового фонду КСП «Сидинівка» (ліквідоване) № 01396 від 20.09.2022, в якому відображено спірний будинок.

Також у листі від 25.07.2023 позивач зазначив, що спірний житловий будинок є об`єктом державного житлового фонду і перебуває в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності.

08 червня 2023 року відбулась 23 сесія 8 скликання Бродівської міської ради, на якій в порядок денний питання щодо надання згоди на прийняття зазначеного житлового будинку у комунальну власність територіальної громади не включалось.

Оскільки питання щодо надання згоди на прийняття спірного житлового будинку у комунальну власність територіальної громади на сесії міської ради ініційовано не було та на теперішній час залишається не вирішеним, зазначене свідчить про бездіяльність відповідної ради в частині неприйняття з державної власності в комунальну власність територіальної громади вказаного об`єкту нерухомості, тому прокурор звернувся з цим позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з позовом.

Згідно з абзацом 1-2 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Матеріали справи містять листування прокуратури з позивачем.

У листі від 19.06.2023 позивач повідомив, що такий не буде звертатись з позовом до суду, враховуючи недостатність коштів для сплати судового збору.

Як вбачається із позовної заяви, у ситуації, що склалася, встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в безконтрольності державного майна, що може призвести до його незаконного відчуження чи руйнування та суперечить інтересам територіальної громади.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Протягом тривалого часу орган місцевого самоврядування не приймав рішення про передачу об`єкта нерухомості з державної власності в комунальну, а позивач лише листувався з відповідачем, але реальних заходів щодо забезпечення збереження спірного майна у стані, придатному до експлуатації та його подальшої передачі до комунальної власності не вжив.

Зазначене вище доводить необхідність застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави та звернення до суду з цим позовом.

Щодо суті позовних вимог.

Житловий будинок в урочищі Фільварок, б. 5 у с. Сидинівка Золочівського району перебуває у державній власності та не увійшов до пайового фонду КСП «Сидинівка».

Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 (далі - Закон), Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 (далі Закон про приватизацію), постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (далі - Постанова) регулює правовідносини щодо передачі у комунальну власність державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації.

Відповідно до статті 2 Закону об`єктами передачі згідно з цим Законом є об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Частиною 3 статті 4-1 Закону визначено, що рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Пропозиції щодо передачі у комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами (частина третя статті 4-1 Закону).

Частиною 2 статті 6 Закону передбачено, що виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті ради, якщо інше не передбачено законом, - у разі передачі об`єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах утворює комісію з питань передачі об`єктів та призначає її голову.

Згідно з пунктом 5 Положення передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомами відповідної Ради.

Абзацом першим частиною 1 статті 7 Закону передбачено, що з державної у комунальну власність передаються безоплатно такі об`єкти: житлові будинки та гуртожитки, зокрема, військових містечок, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил України (разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), у тому числі ті, будівництво яких не завершено.

Передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акту приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акту приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права (частини 5, 6 статті 7 Закону).

Пунктом 51 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено виключну компетенцію відповідної міської ради надавати згоду на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та приймати рішення про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Поряд з цим, суд встановив, що об`єкт нерухомості - двоквартирний одноповерховий житловий будинок в урочищі Фільварок, 5, в с.Сидинівка Золочівського району Львівської області, який у процесі приватизації майна хмелерадгоспу «Сидинівський» не увійшов до пайового фонду КСП «Сидинівка», яке було ліквідоване, залишається у державній власності та до комунальної власності Бродівської міської ради Львівської області (територіальної громади) не передавався.

Позивач неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування розглянути на пленарному засіданні сесії сільської ради питання щодо прийняття у комунальну власність територіальної громади житлового будинку.

Відповідач у листі від 24.05.2023 зазначив, що питання про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади житлового будинку буде розглядатись на черговій сесії Бродівської міської ради Львівської області.

08.06.2023 та 27.06.2023 відбувались сесії Бродівської міської ради Львівської області, однак питання щодо надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади житлового будинку не розглядалось, що свідчить про тривалу бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Доказів протилежного відповідач не надав суду.

Тому з метою безоплатної передачі державного майна органу місцевого самоврядування, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судового збору.

На підставі приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Бродівської міської ради Львівської області (місцезнаходження: 80600, Львівська область, Золочівський район, м. Броди, площа Ринок, будинок 20; ідент код 26525941) щодо неприйняття до комунальної власності територіальної громади Бродівської міської ради Львівської області об`єкта нерухомості двоквартирного одноповерхового житлового будинку в урочищі Фільварок, 5 в селі Сидинівка Золочівського району Львівської області.

3. Зобов`язати Бродівську міську раду Львівської області (місцезнаходження: 80600, Львівська область, Золочівський район, м. Броди, площа Ринок, будинок 20; ідент код 26525941) забезпечити прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади Бродівської міської ради Львівської області об`єкт нерухомості двоквартирний одноповерховий житловий будинок в урочищі Фільварок, 5 в селі Сидинівка Золочівського району Львівської області.

4. Стягнути з Бродівської міської ради Львівської області (місцезнаходження: 80600, Львівська область, Золочівський район, м. Броди, площа Ринок, будинок 20; ідент код 26525941) на користь Львівської обласної прокуратури (місцезнаходження: 79005, м. Львів, пр. Шевченка, буд.17/19; ідентифікаційний код: 02910031) 4 294, 40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.11.2023.

Суддя Галамай О. З.