РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2023Справа № 910/13321/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональої Філії "Одеська залізниця"

про стягнення 190 061,76 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" подала на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення 190 061,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/13321/23 та призначено до розгляду на 29.09.2023.

18.09.2023 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засіданні 29.09.2023 представник позивача не з?явився.

В судове засіданні 29.09.2023 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2023 відкладено розгляд справи на 10.11.2023.

В судове засідання 10.11.2023 представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 10.11.2023 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 10.11.2023 винесено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" було укладено Договір закупівлі № ОД/НХ-23-171 НЮ від 18.04.2023 р. (далі - Договір) за яким ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» зобов`язалося поставити та передати у власність товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1) до Договору, а АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" прийняти та оплатити цей товар на умовах Договору (далі - Товар).

Позивач зазначив що відповідно до замовлень Відповідача ним було поставлено Товар на загальну суму 188 700,00 (сто вісімдесят вісім тисяч сімсот гривень 00 копійок) грн.

Умови оплати товару встановлюються п. 7.2. Договору «Оплата за кожну партію поставленого ТОВАРУ за цим Договором проводиться ПОКУПЦЕМ на 10 (десятий) банківський день з дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування (далі - ПН/РК) з операцій по постачанню товарів (виконанню робіт, наданню послуг), які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки, відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію ТОВАРУ, обумовлену згідно з п. цього Договору та Специфікації №1 (Додаток №1) при наявності документів, зазначених у п. 5.4 цього Договору».

Позивач мотивує свої вимоги не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки щодо оплати вартості поставленого товару.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог оскільки строк виконання грошового зобов`язання не настав відповідно до вимог зазначених в абз. 6 п. 7.4 Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Абз. 6 п. 7.4 договору передбачено, що покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, в тому числі, - належним чином оформлену та зареєстровану податкову накладну.

Отже, обов`язок з оплати вартості товару виникає лише після письмового повідомлення Позивачем Відповідача про реєстрацію контролюючими органами ДПС податкових накладних.

За правилами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 названого Кодексу).

В матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували виконання Позивачем умов Договору, а саме абз. 6 п. 7.4.

З огляду на викладене суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 188700 грн.

Оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних є похідними, останні задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.11.2023.

Суддя В.І. Мельник