ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" листопада 2023 р. м. Рівне Справа № 918/733/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни про розстрочення виконання рішення суду від 18.09.2023 у справі № 918/733/23 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Акцент - банк"

до Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни

про стягнення в сумі 239 302,41 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни (відповідач) про стягнення 239 302,41 грн, з яких: 165 156, 41 грн

боргу за кредитом, 39 446,00 грн заборгованості по відсотках, 23 700,00 грн заборгованості за

винагородою, 1 000,00 грн штрафу за фіксованою складовою та 10 000,00 грн штрафу за змінною складовою за кредитним договором № 20.40. від 09.06.2021.

18.09.2023 Господарським судом Рівненської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 165 156,41 грн боргу за кредитом, 38 641,41 грн заборгованості по відсотках, 22 857,33 грн заборгованості за винагородою. У задоволенні позовних вимог про стягнення 804,59 грн процентів, 842,67 грн винагороди, 11 000,00 грн штрафів відмовлено.

10.10.2023 Господарським судом Рівненської області видано наказ про примусове виконання рішення суду.

30.10.2023 від Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду від 18.09.2023 у справі № 918/733/23.

Ухвалою суду від 31.10.2023 прийнято заяву Фізичної особи - підприємця Кинали Оксани Валеріївни про розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 18.09.2023 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.11.2023.

17.11.2023 від заявника надійшли пояснення, в яких останній заперечує проти задоволення вказаної заяви та зазначає, що фактично боржницею не зазначено жодної поважної підстави для розстрочення виконання рішення, а саме: факт ведення воєнних дій на території України стосується роботи всіх підприємців в Україні. Вважає, що вагітність та наявність неповнолітньої дитини жодним чином не говорить про скрутне матеріальне становище. Травма ноги не потребує дорогого лікування. Стягувач узагалі не розуміє наслідків розстрочення виконання рішення суду для боржниці, а тому у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду просить відмовити.

У судове засідання 22.11.2023 представники сторін не з`явилися, 22.11.2023 від боржниці надійшли додаткові пояснення.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання судового рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

За ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для розстрочки виконання рішення суду у цій справі відповідачка зазначає, що її діяльність у зв`язку із початком повномасштабної війни рф проти України спочатку суттєво ускладнилася, а згодом майже припинилась. Внаслідок зазначеного її фінансове становище значно погіршилося і наразі вона не має можливості одним платежем погасити свій борг стягувачем. Також зазначає, що перебуває на сьомому місяці вагітності, а також внаслідок падіння отримала перелом ноги, що підтверджується довідкою від лікаря. Окрім того, на утриманні має неповнолітню доньку 2008 року народження. Ураховуючи викладене, просить суд розстрочити виконання рішення суду у цій справі на один рік.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити

виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а

тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які

закріплені у ст. 6 Конвенції.

Заразом судом у цій справі установлено, що відповідачка знаходиться на сьомому місяці вагітності, відтак має право на відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами, яка, вочевидь, перешкоджатиме здійсненню нею підприємницької діяльності, а відтак - виконанню рішення у цій справі з об`єктивних (незалежних) від неї причин. Окрім того, як установлено судом, відповідачка має на утриманні неповнолітню дитину, а станом на дату розгляду заяви втратила працездатність у зв`язку з вивихом ноги.

Судом також взято до уваги той факт, що прострочення у виконанні зобов`язань перед стягувачем відбулося з початком повномасштабної агресії рф проти України. Як пояснила відповідачка, таке прострочення зумовлене тим, що вона здійснює свою підприємницьку діяльність у ТРЦ, з моменту ворожої агресії досить часто оголошувалися повітряні тривоги, внаслідок яких вказаний заклад зачинявся, що потягло недоотримання прибутків і, як наслідок, недостатність коштів на рахунку відповідачки.

Окрім того, боржниця вказала на походження грошових коштів, за рахунок яких здійснюватиме погашення заборгованості.

Отже, враховуючи причини, що не дозволяють виконати рішення суду в повному обсязі одразу після набрання ним законної сили, суд вважає за доцільне застосувати процесуальний

інструмент у вигляді розстрочення виконання рішення, який забезпечить інтерес стягувача щодо поступового погашення суми заборгованості в розумні строки та дозволить боржниці виконати свій обов`язок щодо погашення заборгованості з урахуванням її становиша.

Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України унормовано, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з ч. 7 ст. 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 18.09.2023 у справі № 918/733/23 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 18.09.2023 у справі № 918/733/23 на дев`ять місяців рівними частинами згідно з таким графіком:

1) 25 183,90 грн - до 31.12.2023,

2) 25 183,90 грн - до 31.01.2024,

3) 25 183,90 грн - до 29.02.2024,

4) 25 183,90 грн - до 31.03.2024,

5) 25 183,91 грн - до 30.04.2024,

6) 25 183,91 грн - до 31.05.2024,

7) 25 183,91 грн - до 30.06.2024,

8) 25 183,91 грн - до 31.07.2024,

9) 25 183,91 грн - до 31.08.2024.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 254-257 ГПК України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 22.11.2023.

Суддя О. Андрійчук