РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2023Справа № 910/9743/23
За позовом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури

до Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України"

про стягнення 705626,28 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Яворський В.І.;

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України" (далі - відповідач) щодо стягнення суми заборгованості:

- за оплату з водопостачання та водовідведення - 253,75 грн;

- за оплату електроенергії - 29965,37 грн;

- за оплату природного газу - 501162,97 грн;

- 3% річних за борг за комунальні платежі - 8517 грн;

- пені, нарахованої на заборгованість за комунальні платежі - 141944,51 грн;

- інфляційні втрати за заборгованість за комунальні платежі - 23782,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно умов договору № 142 від 01.01.2022 про компенсацію (відшкодування) витрат по сплаті послуг з постачання та розподіл природного газу, постачання і розподілу електричної енергії та перетікання реактивної електричної енергії, водопостачання та водовідведення.

Ухвалою суду від 11.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9743/23, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

21.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.07.2023 суд задовольнив клопотання Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України" про розгляд справи №910/9743/23 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання на 11.09.2023.

Розгляд справи неодноразово відкладався, а ухвалою від 16.10.2023 суд закрив підготовче провадженні та призначив розгляд справи по суті на 08.11.2023.

У судовому засіданні 08.11.2023 представник позивача підтримав вимоги позову повністю, просив позов задовольнити, а також заявив усне клопотання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, зазначивши, що докази, які підтверджують розмір понесених ним судових витрат будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд призначив судове засідання для вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на 20.11.2023, про що винесено ухвалу від 08.11.2023.

Представник відповідача у судове засідання 08.11.2023 не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2022 між позивачем (сторона-1) та відповідачем (сторона-2), як субспоживачем було укладено договір №142 про компенсацію (відшкодування) витрат по сплаті послуг з постачання та розподіл природного газу, постачання і розподілу електричної енергії та перетікання реактивної електричної енергії, водопостачання та водовідведення (далі - Договір).

Теплове навантаження
«Сторона - 2»0.39 Гкал/год (40,63 %)
«Сторона -1»0.59 Гкал/год (59.37%)
Загальне теплове навантаження0,98 Гкал/год
Пунктами п.1.1 та п.1.2 Договору передбачено, що «Сторона-2» компенсує (відшкодовує) витрати «Сторони-1» по оплаті послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, водопостачання та водовідведення, для потреб котельні та постачання електричної енергії (універсальна послуга) для будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Лук`янівська, 65/67. Котельня виробляє теплову енергію для потреб опалення будівель. Теплове навантаження будівлі по вул. Лук`янівська, 65/67 для потреб опалення, відповідно до технічних умов, становить 0,39 Гкал/год.

Витрати енергоносіїв та води, пов`язані з виробництвом теплової енергії для потреб будівлі по вул. Лук`янівська, 65/67 вираховуються пропорційно до теплових навантажень, на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг), які надходять від енергопостачальних організацій, з яким укладено відповідні договори.

За умовами п. 3.1 Договору розмір щомісячної плати за цим договором визначається на підставі виставлених «Стороною-1» рахунків (актів) та зазначається у платіжному документі (квитанція, рахунок), який видається «Стороною-1» для «Сторони-2» до 10-го числа місяця, що слідує за звітнім.

«Сторона-2» окремо компенсує «Стороні-1» витрати з підготовки технологічного обладнання котельні до роботи в опалювальний період, а також проведення аварійних робіт (що непов`язані із неналежним утриманням котельні та обладнання), пропорційно до теплових навантажень, на підставі розрахунків, рахунків та актів виконаних робіт, з додаванням підтверджуючих документів (п. 3.3 Договору).

За умовами положення п. 3.2 та п. 3.4 Договору «Сторона-1» надає розрахунок для відшкодування витрат, пов`язаних з наданню послуг по кожному виду наданих послуг із зазначенням їх вартості та кількості цих послуг та загальної суми до сплати. При розрахунку

компенсації (відшкодування) «Стороною-1» застосовуються діючі тарифи на послуги, відповідно до укладених договорів з постачальниками послуг.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідними профільними підприємствами укладено ряд договорів про постання газу, електроенергії та водопостачання у спірний об`єкт.

Позивач зазначає, що він зі свого боку належним чином виконував умови Договору надаючи відповідачу доступ до комунальних послуг у період з 01.01.2022 (дати укладення Договору) по 18.10.2022 (дати передачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву будівлі котельні гуртожитку в оренду ТОВ «Добробут-тепло».

Як пояснює позивач, він виставляв відповідачу відповідні рахунки на оплату послуг, проте останній залишив їх без виконання, у зв`язку із чим виник борг: за плату з водопостачання у сумі 253,75 грн, за електроенергію у сумі 29965,37 грн та за природний газ у сумі 501162,97 грн.

Відповідач заперечуючи проти вимог позову вказує про наступне:

- позивач неправомірно здійснює нарахування за газопостачання з 01.10.2022 по 18.10.2022, оскільки у відповідача відсутнє було опалення у цей період, а також було здійснено нарахування за розподіл та транспортування газу до 31.12.2022, враховуючи, що Договір діяв до 18.10.2022;

- оформлені позивачем рахунки (акти надання послуг) на оплату комунальних послуг не містять зазначення щодо ПДВ, а тому не приймалися відповідачем як належні рахунки для оплати;

- прострочення позивача у наданні відповідачу достовірних рахунків виключає застосування штрафних санкцій до останнього.

На заперечення відповідача позивач у відповіді на відзив вказав про наступні пояснення:

- за умовами Договору комунальні послуги відповідачу позивачем не надаються, натомість, такі послуги отримують обидві сторони від профільних компаній з якими позивач уклав напряму відповідні договори та здійснив оплату за отримані послуги, частину з яких за умовами Договору має компенсувати відповідач;

- факт отримання рахунків від позивача, опосередковано, підтверджує і сам відповідач посилаючись у відзиві на свій лист від 06.03.2023 №79/ВС, в якому повідомляв позивача щодо неналежного (на його думку) оформлення первинних бухгалтерських документів, що унеможливлює їх оплату через відсутність ПДВ;

- позивач надає до своєї відповіді на відзив копію індивідуальної податкової консультації №1413/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 16.06.2023, висновки якої підтверджують законність дій позивача в частині, щодо не включення ПДВ до рахунків на відшкодування витрат згідно з Договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На підтвердження факту понесених позивачем витрат по оплаті послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, водопостачання та водовідведення та постачання електричної енергії у будівлю де розташована котельня (м. Київ, вул. Лук`янівська, 65/67) у період з 01.01.2022 по 18.10.2022 позивачем долучено до справи копії відповідних договорів укладених між позивачем та профільними підприємствами, а також акти приймання-передачі послуг, платіжні доручення про сплату послуг:

1) договір №25-1048/21-БЩ-Т постачання природного газу від 16.11.2021, додаткова угода №1 до договору розподілу природного газу від 11.02.2022, договір розподілу природного газу №232259/17 від 18.12.2020, акт №1 приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 на суму 1293711,28 грн, акт №2 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 на суму 871518,19 грн, акт №3 приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 на суму 12465,16 грн з роз шифровками до актів, акт №1/1 передачі-приймання наданих послуг з постачання та розподілу природного газу від 01.08.2022 за період з 01.01.2022 по 31.07.2022 на суму 488220,27 грн, акт №1/2 передачі-приймання наданих послуг з постачання та розподілу природного газу від 31.12.2022 за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 на суму 12942,70 грн. Платіжні доручення №34 від 17.02.2022 на суму 702211,28 грн, № 38 від 17.02.2022 на суму 591500 грн, №107 від 23.05.2022 на суму 488498,64 грн, №68 від 23.05.2022 на суму 383019,55 грн, №108 від 23.05.2022 на суму 12465,16 грн, №229 від 16.08.2022 на суму 104030,64 грн;

2) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №3106041ПУ-Т122 від 03.02.2022, заява-приєднання, додаткова угода №1 від 03.02.2022, додаткові угоди №3106041Р від 07.02.2022, звіти про використану електричну енергію у січні-березні 2022 року, акт №2 приймання-передачі наданих послуг з електропостачання від 01.04.2022, платіжні доручення №15 на суму 164959,20 грн, №20 на суму 21645,56 грн, №68 на суму 32214,32 грн, №70 на суму 7322,34 грн, №71 на суму 150437,28 грн;

3) договір №24550/1-5-10-ДВ від 19.04.2022 про закупівлю послуг з централізованого водопостачання з додатками до нього, акт №3 від 03.03.2022 передачі-приймання наданих послуг з водопостачання та водовідведення на суму 253,75 грн.

За умовами Договору відповідач компенсує (відшкодовує) витрати позивача по оплаті послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, водопостачання та водовідведення, для потреб котельні та постачання електричної енергії (універсальна послуга) для будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Лук`янівська, 65/67.

Стосовно заперечень відповідача, що позивачем виставляючи рахунки та акти на оплату понесених ним витрат на комунальні послуги не було включено ПДВ, то, як вбачається із індивідуальної податкової консультації від 16.06.2023 наданої позивачу Державною податковою службою України, обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ виникає у безпосереднього постачальника (платника ПДВ) товарів/послуг за операцією з постачання товарів/послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ та здійснюється з дотриманням вимог чинного законодавства. Оскільки позивач не має ліцензії для надання послуг опалення (теплопостачання), у тому числі державному підприємству, то законодавчі підстави для здійснення постачання таких послуг державному підприємству в позивача відсутні, а отже і обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання податкової накладної і реєстрації її в ЄРПН при формуванні позивачем рахунків для державного підприємства на компенсацію (відшкодування) вартості спожитих державним підприємством комунальних послуг і енергоносіїв не виникає.

Щодо заперечень відповідача, що позивачем нараховуються послуги з газопостачання за період з 01.10.2022 по 18.10.2022, хоча, за твердженнями відповідача опалення у цей період останній не отримував, то, як вже зазначалося вище, позивач не є суб`єктом, який надає комунальні послуги, натомість він поніс відповідні витрати на оплату послуг у період з 01.10.2022 по 18.10.2022. Щодо оплати послуг з доставки газу, то, ця послуга здійснюється рівними частинами протягом року щомісячно, враховуючи, що для всіх споживачів газу замовляється річна потужність, яка є фіксованою.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У частині 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами п. 3.1 Договору розмір щомісячної плати за цим договором визначається на підставі виставлених «Стороною-1» рахунків (актів) та зазначається у платіжному документі (квитанція, рахунок), який видається «Стороною-1» для «Сторони-2» до 10-го числа місяця, що слідує за звітнім.

Зважаючи на викладене вище, суд відхиляє заперечення відповідача щодо ненастання строку для оплати послуг за Договором на суму, що є предметом цього спору.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідачем у свою чергу не доведено щодо наявності обставин, які зумовили неможливість виконання свого обов`язку зі сплати за Договором понесених позивачем витрат на комунальні послуги.

Отже, оскільки відповідачем до матеріалів справи не надано доказів оплати 253 грн 75 коп. за водопостачання та водовідведення, 29965 грн 37 коп. за електроенергію, 501162 грн 97 коп. за природний газ, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних 8517 грн, 141944,51 грн пені та 23782,68 грн інфляційних втрат

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України на підставі якої позивач звертається з такою вимогою, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Згідно з приписами ст.ст. 216 - 218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 5.3 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти «Сторона-2» сплачує «Стороні-1» штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну виконання зобов`язань.".

Перевіривши розрахунок позивача заявлених до стягнення сум 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну правильність, а тому вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України" (м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 39950170) на користь Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (м. Київ, вул. Вознесенський Узвіз, 20; ідентифікаційний код 02214165) 253 (двісті п`ятдесят три) грн 75 коп. за оплату з водопостачання та водовідведення, 29965 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 37 коп. за оплату електроенергії, 501162 (п`ятсот одну тисячу сто шістдесят дві) грн 97 коп. за оплату природного газу, 8517 (вісім тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 3% річних, 141944 (сто сорок одну тисячу дев`ятсот сорок чотири) грн 51 коп. пені, 23782 (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 68 коп. інфляційних втрат, а також 10584 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн 39 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 20.11.2023.

Суддя Сташків Р.Б.