ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. Справа№ 910/5282/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 15.11.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 (повний текст складено 11.08.2023)

у справі № 910/5282/23(суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі

позивача 1 - Київської міської військової адміністрації;

позивача 2 - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 21 633 162, 36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора звернувся До Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" про стягнення заборгованості у сумі 21 633 162,36 грн, з яких основний борг 11 446 411,92 грн, пеня 7 620 487,94 грн, інфляційні втрати 2 230 396,55 грн, 3 % річних у сумі 335 865,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами укладених сторонами договорів на постачання продовольчих товарів, форму та умов яких затверджено рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 12.03.2022 (витяг з протоколу № Ц-54/29 Ком.т) АТ "Українська залізниця" сплатило в якості попередньої оплати на користь відповідача вартість замовленого товару (рибних консервів, кубиків консервованої яловичини, консервованого яловичого фаршу) в сумі 11 446 411,92 грн. Однак, ТОВ "Спайс Хаус" порушило свої зобов`язання, товар на погоджених у договорі умовах та у визначений строк не поставило, тому прокурор просить стягнути з відповідача сплачену попередню оплату та нараховані штрафні санкції та матеріальні втрати за порушення зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 провадження за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в частині стягнення заборгованості в сумі 2 125 560,00 грн закрито. Позов Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів -Акціонерне товариство "Українська залізниця" про стягнення 19 507 602,36 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" попередньої оплати у сумі 9 320 851, 92 грн, пеню у сумі 7 620 487, 94 грн, інфляційні втрати у сумі 2 230 396, 55 грн, 3 % річних у сумі 335 865, 95 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на користь Офісу Генерального прокурора 324 497, 44 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 31.08.2023 (згідно дати звернення до засобів електронного зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі №910/5282/23 в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" пені у сумі 7 620 487, 94 грн, інфляційних втрат у сумі 2 230 396, 55 грн, 3% річних у сумі 335 865, 95 грн, та ухвалити нове судове рішення, яким у частині задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" пені у сумі 7 620 487, 94 грн, інфляційних втрат у сумі 2 230 396, 55 грн, 3% річних у сумі 335 865, 95 грн відмовити повністю.

ТОВ «СПАЙС ХЛУС» вказує, що апеляційною скаргою оскаржено рішення від 08.08.2023 лише в частині стягнення пені у сумі 7 620 487,94 грн, інфляційних втрат у сумі 2 230 396,55 грн, 3 % річних у сумі 335 865,95 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вказує, що виходячи із умов п.п. 1.1., 5.1., 5.2., 11.2., 11.4. договору - Київською міською військовою адміністрацію не було акцептовано умови Договору, оскільки у матеріалах справи відсутня будь-яка електрона або ж поштова переписка щодо направлення до ТОВ «СПАЙС ХЛУС» будь-яких заявок на постачання товарів, в тому числі заявок на відвантаження товару автомобільним транспортом від 31.03.2022, які вперше ТОВ «СПАЙС ХАУС» було отримано тільки 25.07.2022 на власний запит.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов до передчасного та хибного висновку, що між сторонами було укладено тристоронній договір, оскільки Київською міською військового адміністрацією не було акцептовано і не підтверджено направлення заявки на поставку товарів.

Таким чином, на думку апелянта при розгляді даної справи, судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення передбачені умовами публічного договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання, зважаючи на те, що Київська міська військова адміністрація не акцептувала умови даних публічних договорів, в результаті чого, ухвалено незаконне та необґрунтоване судове рішення від 08.08.2023 в частині стягнення з ТОВ «СПАЙС ХАУС» штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Скаржник обґрунтовує скаргу також тим, що суд першої інстанції помилився і безпідставно встановив, що прокурором було вірно нараховано пеню, натомість, повністю проігноровано і не падало належної оцінки умовам договорів, зокрема н. 6.1. і п. 6.8. обох Договорів, відповідно до яких слідує, що пеня за прострочення постачання товару не могла бути нарахована за період з 02.04.2022 по 01.10.2022, оскільки починаючи з 03.04.2022 правовідносини з поставки припинились в силу положень пункту 6.8. Договору і в ТОВ «СПАЙС ХЛУС» виник обов?язок щодо повернення раніше отриманої передоплати від АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ».

ТОВ «СПАЙС ХАУС» у свої скарзі також вказує, що судом першої інстанції безпідставно не зменшено штрафні санкції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5282/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

14.09.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи 910/5282/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

09.10.2023 (згідно дати звернення на електронну адресу суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" надійшла заява про продовження процесуальних строків, яка обґрунтована тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №761/11443/23 на всі банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" в рамках кримінального провадження №00000052 від 05.08.2022 було накладено арешт, тому у Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" відсутня можливість у встановлені Північним апеляційним господарським судом строки сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №761/11443/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" про продовження строку усунення недоліків. Продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 у справі № 910/5282/23, строком до 13.10.2023 включно.

11.10.2023 (згідно дати звернення на електронну адресу суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме докази сплати судового збору, що підтверджується квитанцією №42682539 від 11.10.2023 на суму 229 201, 90 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 15.11.2023.

30.10.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Генеральної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Офіс Генерального прокурора вказує, що відповідачем подано відзив на позовну заяву (у суді першої інстанції) та апеляційну скаргу, зі змісту яких вбачається, що ним визнано позов у частині стягнення авансу, перерахованого саме на виконання укладених договорів на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану від 29.03.2022 №1 та від 29.03.2022 №2 в загальній сумі 11 446 411,92 гривень.

Також у відзиві прокурор вказує, що обставини справи, підтверджують факти приєднання ТОВ «Спайс Хаус» до умов договорів №1 та №2 та вчинення дій, спрямованих на їх виконання.

Відзив також обґрунтовано тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами держава в особі КМВА не отримала критично важливі товари, необхідні для забезпечення населення продуктами харчування тривалого зберігання. Отже, стягнення з відповідача штрафних санкцій у передбаченому договорами розмірі сприятиме відновленню порушених майнових інтересів держави.

01.11.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Київської міської військової адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач-1 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

10.11.2023 (згідно дати звернення через систему «Електронний суд») від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач-2 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 роз`яснено сторонам у справі право подати до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, будь-які заяви, клопотання, заперечення у письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі відповідно.

З системи «Електронний суд» вбачається, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 отримано позивачем-2 13.10.2023.

Зважаючи на отримання 13.10.2023 позивачем-2 вказаної ухвали, останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу було 30.10.2023 (28.10.2023 вихідний день). Проте відзив позивача-2 не містить клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Проте, матеріали справи не містять заяви позивача-2 про продовження процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, поданої до закінчення цього строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

У судове засідання, що відбулось 15.11.2023, з`явились представники усіх сторін надали свої пояснення щодо суті спору та просили задовольнити вимоги викладених в їх процесуальних документах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, наведені вище норми законів та рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Прокурор вважаючи, що внаслідок невиконання умов договорів порушуються інтереси держави має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених статтею 16 ЦК України.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес.

Окрім зазначеного, повномаштабне вторгнення російської федерації та введення в Україні правового режиму воєнного стану об?єктивно зумовило виникнення складної економічної ситуації, необхідності додаткового фінансування Збройних сил України.

В умовах воєнного стану надзвичайно важливим є забезпечення оперативного, належного та безперервного виконання місцевих бюджетів. З метою забезпечення ефективного функціонування бюджетної сфери та життєво необхідних потреб жителів територіальних громад у період дії воєнного стану надзвичайно важливим є раціональне, цільове та ефективне використання бюджетних коштів з огляду на їх обмежений обсяг.

Так, у спірних правовідносинах також наявні економічні інтереси територіальної громади та держави в цілому.

У зв`язку з цим захист інтересів держави в бюджетних правовідносинах, в тому числі при зайвому витрачанні чи заволодінні бюджетними коштами, є основним пріоритетом роботи усіх без винятку органів, а порушення в цій сфері є неприпустимими в умовах сьогодення.

За таких обставин, протиправне неповернення відповідачем бюджетних коштів попередньої оплати за товар, беззаперечно вказує на наявність порушень державних інтересів, що надає право прокурору для їх захисту у судовому порядку.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення з виконання господарських договорів з наведених питань, тим паче під час воєнного стану в державі.

Отже, в зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, а отже існують підстави для захисту порушених інтересів держави органами прокуратури.

Невиконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором на постачання продовольчих товарів з боку відповідача призвело до порушення прав Київської міської військової адміністрації щодо можливості розпорядження бюджетними коштами на закупівлю продовольчих товарів з метою забезпечення нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Тобто, у вказаному випадку вбачається порушення інтересів держави в особі Київської міської військової адміністрації та АТ "Укрзалізниця", що полягає в невиконанні зобов`язання щодо повернення коштів попередньої оплати за договором ТОВ "Спайс Хаус".

При цьому, порушення вимог законодавства мають характер не лише формального недотримання умов договору, а навпаки, призвели до фактичних втрат бюджетних коштів, що засвідчує нераціональне та неефективне їх використання та становить безумовне порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Тому, підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави внаслідок невиконання зобов`язання щодо повернення коштів попередньої оплати за договорами на постачання продовольчих товарів з боку ТОВ "Спайс Хаус".

При цьому, прокурор звертався до позивачів-1, 2 з листами відносно вжиття заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів попередньої оплати, однак останні самостійно до суду не зверталися.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави, тоді як позивачами не здійснено захисту таких інтересів при наявності відповідних повноважень в частині стягнення бюджетних грошових коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 02.03.2022 «Про деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» уповноважено АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану виступати платником за тристоронніми договорами, замовником за якими є військові адміністрації та/або центральні органи виконавчої влади, із здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави.

Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженими постановою Кабміну України № 528 від 03.05.2022 (далі - Порядок № 528 від 03.05.2022), передбачено, що головним розпорядником субвенції є Міністерство інфраструктури України.

Положеннями пунктів 3-5 Порядку № 528 від 03.05.2022 передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ "Укрзалізниця". Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ "Укрзалізниця", відкритий в державному банку, з подальшим спрямуванням АТ "Укрзалізниця" на оплату грошових зобов`язань замовників перед постачальниками товарів (виконавцями робіт або надавачами послуг) відповідно до укладених договорів та рахунків постачальників товарів (виконавців робіт або надавачів послуг) за тристоронніми договорами. Кошти, використані АТ "Укрзалізниця" для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу.

Так, задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, зокрема, придбання необхідних продовольчих товарів, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг зі зберігання та/або переробки зерна здійснюється військовими адміністраціями та/або центральними органами виконавчої влади шляхом укладення тристоронніх договорів, чинні редакції яких оприлюднюються на офіційному сайті АТ "Укрзалізниця" https://uz.gov.ua в розділі "Закупівлі" та є у вільному доступі.

На офіційному сайті АТ "Укрзалізниця" за посиланням https://uz.gov.ua/about/procurement/ оприлюднено договір на постачання продовольчих товарів, затверджений рішенням правління від 12.03.2022, витяг з протоколу № Ц-54/29 Ком.т (надалі - договір).

Пунктом 11.2 договору передбачено, що відповідно до умов ст. 634 ЦК України цей договір є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення замовником на адресу постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 цього договору.

З урахуванням положень ст. 634 ЦК України, на виконання вимог указаної постанови Кабміну, між КМВА (замовник), АТ "Укрзалізниця" (платник) та ТОВ "Спайс Хаус" (постачальник) був укладений тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання (рибних консервів у кількості 15 120 кг), який оприлюднено на веб-сайті АТ "Укрзалізниця", затверджений рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022 за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620 (далі - договір № 1).

За змістом п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662, 663 ЦК України у продавця існує обов`язок передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, на виконання договору № 1 про поставку товару (рибних консервів) на загальну суму 2 728 706,40 грн, постачальником 29.03.2022 на адресу замовника був направлений рахунок № 10/03 на оплату авансового платежу в розмірі 30 % загальної вартості товару, що становить 818 611,92 грн. Указаний рахунок на оплату 29.03.2022 було погоджено замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України.

30.03.2022 платником - АТ "Укрзалізниця", на виконання вказаного рахунку № 10/03 від 29.03.2022 було здійснено перерахування коштів на користь відповідача в сумі 818 611,92 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 419 від 30.03.2022.

На виконання договору № 2 про поставку товару (кубиків консервованої яловичини та консервованого яловичого фаршу) на загальну суму 35 426 000,00 грн, постачальником 29.03.2022 на адресу замовника був направлений рахунок № 11/03 на оплату авансового платежу в розмірі 30% загальної вартості товару, що становить 10 627 800,00 грн. Указаний рахунок на оплату 29.03.2022 було погоджено замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України.

30.03.2022 платником - АТ "Укрзалізниця", на виконання вказаного рахунку № 11/03 від 29.03.2022 було здійснено перерахування коштів на користь відповідача в сумі 10 627 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 418 від 30.03.2022.

31.03.2022, КМВА, на адресу відповідача направила заявки на відвантаження товару автомобільним транспортом - рибних консервів обсягом 15 120 кг вартістю 2 728 706,40 грн та кубиків консервованої яловичини обсягом 40 000 кг/консервованого яловичого фаршу обсягом 160 000 кг вартістю 35 426 000,00 грн, за адресою складу призначення: площа Спортивна, 1, м. Київ.

Відповідно до п. 5.4, 5.5 договору товар повинен бути поставлений замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково. Датою поставки товару є дата приймання замовником партії товару та підписання замовником відповідних документів.

Відтак, відповідач мав поставити 15 120 кг рибних консервів на суму 2 728 706,40 грн та кубиків консервованої яловичини обсягом 40 000 кг/консервованого яловичого фаршу обсягом 160 000 кг загальною вартістю 35 426 000,00 грн - до 01.04.2022.

Проте, відповідач свого зобов`язання за договором поставки не виконав та товар КМВА у визначений договором строк не передав.

Факт порушення зобов`язання з боку постачальника підтверджується також наявними у справі копіями претензії КМВА від 01.05.2022, 01.06.2022, 01.07.2022, від 22.07.2022 про сплату попередньої оплати в сумі 818 611,92 грн та в сумі 10 627 800,00 грн (відповідно) та вимогами повернення цих сум АТ «Укрзалізниці», як платнику цих коштів.

Лише 27.06.2022 ТОВ "Спайс Хаус" листом № 27/06-1 надало КМВА відповідь, у якій вказало про неможливість наразі поставити товар (м`ясні консерви), оскільки він був закуплений на території Туреччини, проте, у подальшому не був розмитнений на території України, та зберігається на території митного терміналу.

Доводи скаржника щодо недійсності договору та неможливості врахування умов договорів, судом апеляційної інстанції відхиляються, як безпідставні, оскільки, спростовуються вищестановленими у справі обставинами, а також самостійним приєднанням до договорів поставки, які у відповідності до ст. 634 ЦК України є публічними, а також підписаними відповідачем рахунками на оплату від 29.03.2022.

При цьому, відповідачем не спростовано належними доказами неотримання ним 31.03.2022 заявок КМВА на відвантаження товару замовнику.

Строк поставки товару обчислюється з моменту отримання постачальником попередньої оплати, а тому обставини щодо дати отримання ним заявок не мають у даному випадку значення.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

Згідно з частиною 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 6.8 договорів-1, 2 постачальник зобов`язаний у разі нездійснення ним поставки товару з будь-яких причин повернути отриманий ним відповідно до умов цього договору авансовий платіж не пізніше, ніж протягом 5 банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка.

Матерілами справи підтверджується, що на підставі квитанцій до платіжних інструкцій від 01.08.2023 в рахунок погашення заборгованості за попередньою платою (на суму 11 446 411,92 грн), ТОВ "Спайс Хаус" повернуло частину передоплати за договором № 2 (рахунок № 11/03 від 29.03.2022) на суму 2 125 560,00 грн, що також підтверджується банківською довідкою від 03.08.2023 з рахунку третьої особи та письмовими поясненнями АТ "Укрзалізниця".

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено, що грошове зобов`язання ТОВ "Спайс Хаус" в частині сплати основного боргу в сумі 2 125 560,00 грн (за договором № 2 (рахунок № 11/03 від 29.03.2022)) припинилось, а тому в цій частині провадження необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Щодо іншої частини попередньої оплати за договором № 1 (рахунок № 10/03 від 29.03.2022) на суму 818 611,92 грн. та за договором № 2 (рахунок № 10/03 від 29.03.2022) на суму 8 502 240,00 грн (10 627 800,00 грн - 2 125 560,00 грн), що разом становить 9 320 851,92 грн, то оскільки відповідач доказів, які б підтверджували поставку товару чи повернення попередньої оплати за непоставлений товар в цій сумі не надав, доводів прокурора не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про стягнення попередньої оплати в сумі 9 320 851,92 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 7 620 487,94 грн, нарахованих за порушення відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У пункті 6.1 договорів-1, 2 сторони погодили, що у разі затримки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Отже, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання та в силу наведених приписів закону і умов договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій, з урахуванням наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 7 620 487,94 грн, тобто у заявленій позивачем сумі.

Зі свого боку, заперечуючи проти стягнення вказаних штрафних санкцій, відповідач вказав, що порушення зобов`язання відбулось не з його вини, а в силу виключних обставин, тому просив зменшити розмір заявленої позивачем суми.

Щодо клопотання ТОВ "Спайс Хаус" про зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приписами ст. 233 ГК України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за наявності визначених у них умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.

У даному випадку суд вважає, що відповідач не довів суду наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені, не навів поважних причин порушення зобов`язання, що стало підставою для застосування заходів відповідальності прокурором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у даному випадку не довів наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені, не навів поважних причин порушення зобов`язання, що стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем.

При цьому доводи про те, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами-1, 2 сталось через невиконання іноземним контрагентом відповідача - SK Commodities S.R.O. своїх зобов`язань з поставки товару (рибних консерв) відповідачу та у зв`язку з нерозмитненням товару (кубиків консервованої яловичини та консервованого яловичого фаршу) на території України, судом першої інстанції правомірно відхилено з огляду на наступне.

На момент отримання відповідачем попередньої плати за двома договорами поставки, відповідач, не маючи в наявності товару, який необхідно поставити, лише 01.04.2022 та 04.04.2022 уклав з іноземними контрагентами контракти на поставку продовольчих товарів. При цьому, незважаючи на те, що за умовами договорів поставки, відповідач зобов`язаний поставити товар протягом двох календарних днів з моменту отримання постачальником попередньоі? оплати, тобто до 01.04.2022.

Відповідач не був обмежений у виборі постачальника, конкретної марки товару, а також країни виробництва. Тобто, договорами не обмежувалось право постачальника на свій розсуд здійснити вибір товару для поставки замовнику.

Натомість, відповідач обрав контрагента - SK Commodities S.R.O., яким взагалі не було виконано своїх зобов`язань з поставки товару, а товар, замовлений на території Туреччини, не відповідав показникам якості харчових продуктів, що дозволяються ввозити на митну території України, що підтверджується листом Північного міжрегіонального Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 28.09.2022.

Як вказує сам відповідач, товар був ввезений на територію України і знаходився на тимчасових митних складах зберігання - 15.04.2022, проте, лише у вересні 2022 відповідач звернувся до Північного міжрегіонального Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні з листом про надання інформації щодо можливості/неможливості ввезення товару.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені відповідачем обставини не є виключними та достатніми для зменшення розміру пені, а прокурор, позивачі та третя особа, зі свого боку, вказували, що випадки прострочення договірних зобов`язань ТОВ "Спайс Хаус" за укладеними з ним угодами носять непоодинокий характер.

Розмір пені був погоджений відповідачем при укладенні договорів поставок, та сума пені не є значною у порівнянні з ціною договорів (на загальну суму 38 154 706,40 грн.), враховуючи, що попередня оплата у загальному розмірі 11 446 411,92 грн. була сплачена відповідачу своєчасно та у погодженому розмірі.

Посилання відповідача на його неналежне фінансове становище, значне зменшення надходжень коштів, необхідність виконання інших договірних зобов`язань перед контрагентами, суд відхиляє, оскільки вказані відповідачем обставини не підтверджені належними доказами, а надана ним фінансова звітність за 2022 рік, була складена наприкінці 2022, у той час належне виконання зобов`язань з боку відповідача мало б відбутись у квітні 2022.

При цьому суд першої інстанції врахував, що ТОВ "Спайс Хаус" здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому має враховувати зазначені ним обставини при плануванні обсягів поставки продукції своїм контрагентам, щоб уникати прострочення зобов`язання.

Неналежне виконання постачальником зобов`язань вплинуло й на інтереси замовника, що полягало у справедливому сподіванні позивача-1 на належне виконання відповідачем договору та дотримання фінансової дисципліни з витрачання бюджетних коштів на оплату продукції, а також досягнення мети неустойки - стимулювання відповідача до належного виконання зобов`язання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, що відповідач не довів поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій; не навів доводів щодо неспівмірності пені розмірам понесених збитків чи заінтересованості кредитора (позивачів) у стягненні такої пені. У той час, як правопорушення зазначеного характеру (непоставка товару) з боку ТОВ "Спайс Хаус" не є виключенням, про що свідчать судові спори з подібних правовідносин між тими ж сторонами.

В даному випадку відсутні правові підстави для зменшення штрафних санкцій (пені) у визначеному судом розмірі, при встановленому та підтвердженому факті прострочення грошового зобов`язання.

Щодо стягнення з ТОВ "Спайс Хаус" інфляційних втрат у сумі 2 230 396,55 грн та 3 % річних у сумі 335 865,95 грн, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

У даному випадку прокурор нарахував відповідачу інфляційні втрати і 3 % річних на суму коштів попередньої плати, які є грошовою сумою та які перераховуються згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товар, що має бути поставлений. Отже, оскільки правовідношення, в якому у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати, є грошовим зобов`язанням, то на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Вказані висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За результатами здійсненої перевірки нарахування прокурором заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірним, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 2 230 396,55 грн. та 3 % річних у сумі 335 865,95 грн. також підлягають задоволенню, тобто у сумах, заявлених прокурором.

При цьому інфляційні втрати та 3 % річних не є штрафними санкціями, оскільки мають іншу правову природу (матеріальні втрати), а тому вони не можуть бути зменшені судом на підставі ст. 233 ГК України.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано в частині стягнення заборгованості в сумі 2 125 560,00 грн закрив провадження по справі та задовольнив позовні вимоги в частині попередньої оплати у сумі 9 320 851, 92 грн, пені у сумі 7 620 487, 94 грн, інфляційні втрати у сумі 2 230 396, 55 грн, 3 % річних у сумі 335 865, 95 грн.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5282/23 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спайс Хаус".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.11.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв