РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1171/23
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/1171/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства Ічнянський молочно-консервний комбінат,

вул. Вишнева,4, м. Ічня, Чернігівська обл., 16703;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Лосинівський маслосирзавод,

вул. Київська, 9, смт Лосинівка, Ніжнський р-н, Чернігівська обл., 16663;

про стягнення 820645,80 грн;

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бондар Я.О.;

Позивач Приватне акціонерне товариство Ічнянський молочно-консервний комбінат звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лосинівський маслосирзавод про стягнення 820645,80 грн заборгованості, а саме: 510151,07 грн боргу, 168637,74 грн пені, 90520,60 грн штрафу, 11151,66 грн річних, 40184,77 грн інфляційних.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 04.10.2023 року, після чого розгляд справи відкладався до 06.11.2023 року до 14:30 год.

Судове засідання 06.11.2023 після перерви не продовжилось у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою по місту Чернігову і Чернігівській області.

Ухвалою від 07.11.2023 сторони повідомлені про те, що судове засідання відбудеться 14.11.2023.

У судовому засіданні 14.11.2023 оголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Позиції учасників справи.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання № 06/11/2020К від 06.11.2020.

Відповідачем 04.10.2023 подано до суду відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві на позов відповідач не заперечує проти суми основного боргу, проте заперечує проти строку нарахування штрафних санкцій.

Так, відповідач зазначає, що відрахування строку для нарахування штрафних санкцій повинно здійснюватись з 25.08.2022, оскільки 24.08.2022 між сторонами складено та підписано акт про зарахування зустрічних вимог, відповідно до якого сторони визначили, що станом на 24.02.2023 заборгованість становить 195642,30 грн.

Крім того, відповідач зазначає про те, що згідно з розрахунками неможливо ідентифікувати, яким чином зараховувались проплати відповідача, позивач самостійно визначав та розподіляв кошти, що надходили на його рахунок.

У відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Відповідно до ст. 164 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням того, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, а також для забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позов та поновити строк для подання відзиву.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.

Судом від позивача через канцелярію суду 19.10.2023 року отримано відповідь на відзив відповідача від 17.10.2023 року.

Відповідно до відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає наступне:

-позивач не проводив нарахування відповідачу штрафних санкцій на суму зарахованих зустрічних вимог в розмірі 452854,50 грн, які були враховані як оплата за Товар за видатковими накладними від 27.10.2021, від 29.10.2021, від 02.11.2021, від 04.11.2021;

- умовами Акту про зарахування зустрічних вимог сторони не погоджували, що датою виникнення грошового зобов`язання відповідача в сумі 195642,30 грн є дата підписання Акта, а також те, що на вказану суму позивач має нараховувати штрафні санкції виключно після дати підписання Акту, або те, що позивач не вважає суму 195642,30 грн такою, що є простроченою.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

Крім того, до початку судового засідання через канцелярію суду, 18.10.2023 позивачем подано письмові пояснення до позовної заяви від 16.10.2023, відповідно до яких зазначає, що у позові була допущена арифметична помилка у визначенні суми поставки, відтак, сума здійснених поставок становить 1418005,57 грн.

Суд прийняв пояснення до розгляду та долучив до матеріалів справи.

14.11.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме контррозрахунки пені, штрафу та 3% річних.

Суд долучив документи до матеріалів справи.

Будь-яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань у Відповідача перед Позивачем по суті спору; доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору постачання № 06/11/20К від 06.11.2020 з додатковими угодами;

- видаткові накладні № МК_00005142 від 27.10.2021, № МК_00005193 від 29.10.2021, № МК_00005258 від 02.11.2021, № МК_00005259 від 04.11.2021, № МК_00005317 від 06.11.2021, № МК_00001222 від 29.04.2022, № МК_00001220 від 02.05.2022, № МК_00000258 від 23.01.2023, № МК_00000468 від 12.02.2023, № МК_00000760 від 04.03.2023, МК_00001067 від 05.04.2023, № МК_00001314 від 28.04.2023;

- товарно транспортних накладних № МК_00005142 від 27.10.2021, № МК_00005193 від 29.10.2021, № МК_00005258 від 02.11.2021, № МК_00005259 від 04.11.2021, № МК_00005317 від 06.11.2021, № МК_00001222 від 29.04.2022, № МК_00001220 від 02.05.2022, № МК_00000258 від 23.01.2023, № МК_00000468 від 12.02.2023, № МК_00000760 від 04.03.2023, МК_00001067 від 05.04.2023, № МК_00001314 від 28.04.2023;

- спеціалізованих товарних накладних;

- платіжні інструкції № 632 від 02.11.2021, № 634 від 03.11.2021, № 636 від 04.11.2021, № 1344 від 06.01.2023, № 1346 від 09.01.2023, № 1355 від 23.01.2023, № 1356 від 23.01.2023, № 2 від 13.02.2023, № 639372 від 09.03.2023, № 1392 від 06.04.2023, № 1457 від04.05.2023;

- акт зарахування зустрічних вимог від 24.08.2022 та акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2022;

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано відзив на позов.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

Між Приватним акціонерним товариством «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» (Покупець) 06 листопада 2020 року укладено Договір постачання №06/11/20К (далі Договір а.с.16-18).

Відповідно до пункту 1.1 Договору поставки - Постачальник зобов`язується передавати Товар у власність Покупця в обумовлені цим Договором строки та кількості, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар у відповідності з умовами цього Договору.

Під Товаром за цим Договором розуміється: молоко знежирене охолоджене (обрат), сироватка підсирна, сироватка підсирна концентрована (п. 1.2. Договору).

Кількість Товару, що поставляється за цим Договором, зазначається в товарно-транспортній накладній та видатковій накладній на Товар (п. 1.3. Договору).

Розділом 3 визначено ціну та порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 3.1., п. 3.2. Договору, ціна Товару погоджується Сторонами шляхом підписання Додатків по ціні до цього Договору.

Розрахунок Покупця з постачальником за поставлений Товар проводиться не пізніше 10 банківських днів з дати фактичної поставки (отримання) Товару.

В разі прострочення оплати поставленого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого Товару, за кожен день прострочення оплати. (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору, за порушення Покупцем терміну оплати, зазначеного в п. 3.2. цього Договору, більш ніж на 10 банківських днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого Товару.

Відповідно до пп. 4.4. та 4.5. Договору, у разі невиконання покупцем грошових зобов`язань, окрім відповідальності передбаченої п. 4.3. Договору, Покупець зобов`язаний оплатити Постачальнику суму невиконаного зобов`язання з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення зобов`язання, а також 3% річних від простроченої суми невиконаного чи несвоєчасно виконаного зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Строк нарахування неустойки (штрафу, пені) за Договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України чи іншими нормативно-правовими актами і за згодою сторін санкції нараховуються на весь період порушення до моменту повного виконання зобов`язання. Сторони домовились встановити до всіх вимог по цьому Договору, в тому числі до вимог про стягнення неустойки, санкцій тощо, строк позовної давності 3 (три) роки.

Відповідно до п. 7.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.12.2022, договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє включно до 31.12.2024 року. У випадку, якщо у Сторін на момент закінчення строку дії Договору залишаються невиконані договірні зобов`язання та не задоволені законні вимоги, дія Договору продовжується до повного виконання таких зобов`язань.

Так, відповідно до п. 1 Додатку № 4 від 12.01.2023 до договору постачання № 06/11/20К від 06.11.2020, постачальник Передає у власність Покупцю, а Покупець приймає і оплачує Товар: молоко знежирене охолоджене (обрат) з ціною за кг/грн з ПДВ з доставкою автотранспортом Постачальника 8,55 грн.

Умови оплати попередня оплата (п. 6 Додатку № 4 від 12.01.2023 до договору постачання № 06/11/20К від 06.11.2020)

Відповідно до п. 1 Додатку № 4 від 28.04.2022 до договору постачання № 06/11/20К від 06.11.2020, постачальник Передає у власність Покупцю, а Покупець приймає і оплачує Товар: сироватка молочна підсирна концетрована, з ціною за кг/грн з ПДВ, при масовій частці сухих речовин не менше 19% і при транспортуванні транспортом і за рахунок Покупця 2,65 грн.

Відповідно до п. 1 Додатку № 3 від 29.09.2021 до договору постачання № 06/11/20К від 06.11.2020, постачальник Передає у власність Покупцю, а Покупець приймає і оплачує Товар: молоко знежирене охолоджене (обрат) з ціною за кг/грн з ПДВ з доставкою автотранспортом Постачальника 8,10 грн.

Так, на виконання умов Договору Позивачем в період з 27.10.2021 по 21.08.2023 поставлено відповідачу Товар на загальну суму 1418005,57 грн, відповідно до видаткових накладних, а саме:

- видаткової накладної № МК_00005142 від 27.10.2021 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 20 892 кг по ціні 8.10 грн з ПДВ) на суму 169 225,20 грн;

- видаткової накладної № МК_00005193 від 29.10.2021 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 11 446 кг по ціні 8.10 грн з ПДВ) на суму 92 712,60 грн;

- видаткової накладної № МК_00005258 від 02.11.2021 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 11 432 кг по ціні 8.10 грн з ПДВ) на суму 92 599,20 грн;

- видаткової накладної № МК_00005259 від 04.11.2021 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 19 599 кг по ціні 8.10 грн з ПДВ) на суму 158 751,90 грн;

- видаткової накладної № МК_00005317 від 06.11.2021 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 8 953 кг по ціні 8.10 грн з ПДВ) на суму 72 519,30 грн;

- видаткової накладної № МК_00001222 від 29.04.2022 (сироватка підсирна концентрована (покупна) в кількості 21314 кг по ціні 2,65 грн з ПДВ) на суму 56 206,50 грн;

- видаткової накладної № МК_00001220 від 02.05.2022 (сироватка підсирна концентрована (покупна) в кількості 21 210 кг по ціні 2,65 грн з ПДВ) на суму 56206,50 грн;

- видаткової накладної № МК_00000258 від 23.01.2023 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 10 968 кг по ціні 8.55 грн з ПДВ) на суму 93 776,40 грн;

- видаткової накладної № МК_00000468 від 12.02.2023 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 10 836 кг по ціні 8.55 грн з ПДВ) на суму 92 647,80 грн;

- видаткової накладної № МК_00000760 від 04.03.2023 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 20 039 кг по ціні 8.55 грн з ПДВ) на суму 171 333,45 грн;

- видаткової накладної № МК_00001067 від 05.04.2023 (молоко знежирене пастеризоване в кількості 20 069 кг по ціні 8.55 грн з ПДВ) на суму 171 589,95 грн;

- видаткової накладної № МК_00001303 від 26.04.2023 (молоко коров`яче охолоджене незбиране в кількості 7 290,627 кг по ціні 14,85 грн з ПДВ) на суму 108 265,81 грн;

- видаткової накладної № МК_00001314 від 28.04.2023 (молоко коров`яче охолоджене незбиране в кількості 5 514,839 кг по ціні 14,85 грн з ПДВ) на суму 81 895,36 грн;

Крім того, поставка підтверджується товарно транспортними накладними: № МК_00005142 від 27.10.2021, № МК_00005193 від 29.10.2021, № МК_00005258 від 02.11.2021, № МК_00005259 від 04.11.2021, № МК_00005317 від 06.11.2021, № МК_00001222 від 29.04.2022, № МК_00001220 від 02.05.2022, № МК_00000258 від 23.01.2023, № МК_00000468 від 12.02.2023, № МК_00000760 від 04.03.2023, №МК_00001067 від 05.04.2023, № МК_00001314 від 28.04.2023;

Відповідачем проведено оплату Товару на загальну суму 455 000,00 грн відповідно до платіжних доручень: № 632 від 02.11.2021 на суму 20 000,00 грн, № 634 від 03.11.2021 на суму 20 000,00 грн, № 636 від 04.11.2021 на суму 10 000,00 грн, № 1344 від 06.01.2023 на суму 25 000,00 грн, № 1346 від 09.01.2023 на суму 10 000,00 грн, № 1355 від 23.01.2023 на суму 84 500,00 грн, № 1356 від 23.01.2023 на суму 500,00 грн., № 2 від 13.02.2023 на суму 85 000,00 грн., № 639372 від 09.03.2023 на суму 85 000,00 грн, № 1392 від 06.04.2023 на суму 85 000,00 грн, № 1457 від 04.05.2023 на суму 30 000,00 грн.;

24 серпня 2022 року між Відповідачем та Позивачем було підписано Акт зарахування зустрічних вимог. Згідно з вказаним Актом Сторони визнали, що Відповідач має перед Позивачем заборгованість за договором постачання № 06/11/20К від 06.11.2020 в розмірі 648 496,80 грн, за Договором постачання № 0809-21К від 08.09.2021 року на суму 1 125 000,00 грн, а Позивач має заборгованість перед Відповідачем за Договором на переробку давальницької сировини № 0208 від 02.08.2018 на суму 1 577 584,50 грн.

Строк виконання зобов`язання за цими договірними зобов`язаннями настав.

З моменту підписання Акта сторони вважатимуть, зокрема: непогашене грошове зобов`язання Сторони 1 перед Стороною 2, яке виникло на підставі договору постачання №06/11/12 від 06.11.2020 становить 195642,30 грн.

Станом на день звернення позивача до суду сума боргу за поставлений Товар становить 510151,07 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 168637,74 грн пені, 90520,60 грн штрафу, 11151,66 грн 3% річних, 40184,77 грн інфляційних.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі Господарського кодексу України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.599 ЦК України та ст.202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин відповідно до ст.230 ГК України зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. (ч.1 ст.231 ГК).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу Товару на загальну суму 1418005,57 грн, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (а.с.23-73).

З урахуванням умов Договору, строк оплати за накладними становить:

- № МК_00005142 від 27.10.2021 до 10.11.2021,

- № МК_00005193 від 29.10.2021 до 12.11.2021,

- № МК_00005258 від 02.11.2021 до 16.11.2021,

- № МК_00005259 від 04.11.2021 до 18.11.2021,

- № МК_00005317 від 06.11.2021 до 20.11.2021,

- № МК_00001222 від 29.04.2022 до 13.05.2022,

- № МК_00001220 від 02.05.2022 до 16.05.2022,

- № МК_00000258 від 23.01.2023 до 06.02.2023,

- № МК_00000468 від 12.02.2023 до 24.02.2023,

- № МК_00000760 від 04.03.2023 до 17.03.2023,

- № МК_00001067 від 05.04.2023 до 19.04.2023,

- № МК_00001303 від 26.04.2023 до 10.05.2023,

- № МК_00001314 від 28.04.2023 до 12.05.2023.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого Товару на загальну суму 455000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с.74-80).

24.08.2022 між Сторонами підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого непогашене грошове зобов`язання відповідача перед позивачем по Договору № 06/11/12 від 06.11.2020 станом на 24.08.2022 становить 195642,30 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

З приводу непогашеного зобов`язання в сумі 195642,30 грн суд зазначає наступне.

У Акті зарахування зустрічних вимог сторони обумовили, що по договору № 06/11/12к від 06.11.2020 відповідач має заборгованість в сумі 648496,80 грн.

Судом встановлено, що зазначена сума заборгованості виникла у зв`язку з неоплатою відповідачем Товару, поставленого за накладними № МК_00005142 від 27.10.2021, № МК_00005193 від 29.10.2021, № МК_00005258 від 02.11.2021, № МК_00005259 від 04.11.2021, № МК_00005317 від 06.11.2021, № МК_00001222 від 29.04.2022,№ МК_00001220 від 02.05.2022.

Сума поставки за вказаними накладними становила 698496,80 грн.

Відповідач, відповідно до платіжних інструкцій № 632 від 02.11.2021, № 634 від 03.11.2021, № 636 від 04.11.2021 частково погасив заборгованість в сумі 50000 грн.

Відтак, станом на 24.08.2022 заборгованість по вказаним накладним становила 648496,80 грн, про що сторонами було зазначено в Акті зарахування зустрічних вимог.

Судом встановлено, що в результаті зарахування, заборгованість відповідача склала 195642,30 грн, у тому числі по накладній № МК_00005259 від 04.11.2021 в сумі 10434,40 грн, по накладній № МК_00005317 від 06.11.2021 в сумі 72519,30 грн, по накладній № МК_00001222 від 29.04.2022 в сумі 56482,10 грн, по накладній № МК_00001220 від 02.05.2022 в сумі 56206,50 грн.

Матеріалами справи також встановлено, що відповідно до платіжних інструкцій відповідачем після 24.08.2022 здійснено розрахунок з відповідачем на суму 405000 грн.

При цьому, у графах «призначення платежу» відповідач зазначав «за молоко знежирене зг дог. № 06/11/12к від 06.11.2020».

За загальним правилом заповнення платіжних документів, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання.

З огляду на те, що Договір не містить умов черговості погашення вимог кредитора, позивач здійснював зарахування платежів відповідно до вимог цивільного законодавства.

Відтак, заперечення відповідача щодо неправомірності та необґрунтованості розрахунку заборгованості позивачем судом відхиляються.

Отже, станом на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача склала 510151,07 грн.

Відповідач доказів оплати 510151,07 грн боргу не надав.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 90520,60 грн штрафу, 168637,74 грн пені за період прострочення з 19.11.2021 по 21.08.2023, 11151,66 грн 3% річних за період з 19.11.2021 по 21.08.2023, 40184,77 грн інфляційних за період прострочення з грудня 2021 року по липень 2023 року (по кожній з накладних окремо з урахуванням строку настання прострочення), відповідно до розрахунку (а.с.83-95).

Судом здійснено перевірку нарахувань штрафу, пені, інфляційних та річних та встановлено, що дані суми нараховані позивачем правомірно, з урахуванням умов договору у відповідності до вимог законодавства та підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає наступне.

Позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій, інфляційних та річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за накладними, по яким проведено взаємозалік грошових вимог.

При цьому, по накладній № МК_00005259 від 04.11.2021 (сума накладної 158751,90 грн) розрахунок позивачем проведено за виключенням суми 148317,50 грн по якій проведено взаємозалік відповідно до Акту від 24.08.2022.

Посилання відповідача на те, що нарахування штрафних санкцій необхідно здійснювати з 24.08.2022 відхиляються судом, оскільки підписанням Акту про зарахування зустрічних вимог сторони не змінювали строки виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності, достатності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача підлягає стягненню 510151,07 грн боргу, 168637,74 грн пені, 90520,60 грн штрафу, 11151,66 грн 3% річних та 40184,77 грн інфляційних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Ціна заявленого позову складає 820645,80 грн, тобто за розгляд даного спору при подачі позову до Державного бюджету України сплачено судовий збір у сумі 12309,69 грн згідно Закону України «Про судовий збір».

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі, судовий збір в сумі 12309,69 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Частиною 1 ст.123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.30 вказаного вище Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3-6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

26.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (далі - Клієнт) та Адвокатським Бюро «Євгенкія Кривошея» (далі - Бюро) укладено договір про надання правничої допомоги (далі Договір від 26.03.2018).

Відповідно до умов Договору від 26.03.2018 предметом Договору є, зокрема: представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, кримінального, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; надання Клієнту професійної правничої допомоги, яка здійснюється у наступних формах, але не виключно: консультації, підготовка матеріалів справи, збирання доказів та здійснення інших необхідних дій для подачі заяв по суті справи; участь в судових засіданнях та представництво клієнта в суді (п.1 Договору від 26.03.2018).

Пунктом 3.2. Договору від 26.03.2018 сторони обумовили, що Гонорар складається з суми вартості послуг та об`єму наданої професійної правничої допомоги, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору та фіксується в додатковій угоді для кожної справи.

Факт наданих послуг може підтверджуватися актом наданих послуг (п. 3.6. Договору від 26.03.2018).

Відповідно до п.1.1. Додатку №1 до Договору від 26.03.218 ставки Бюро становлять 1000 грн на годину, без ПДВ.

07.08.2023 між Приватним акціонерним товариством «Ічнянський молочно-консервний комбінат» та Адвокатським бюро «Євгенія Кривошея» укладено Додаткову угоду №07/08 до Договору про надання правничої допомоги від 26.03.2018.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 07/08 (п.1) у зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» грошових зобов`язань перед ПрАТ «ІМКК» за Договором постачання №06/11/20К від 06.11.2020 та необхідністю в наданні правничої допомоги щодо захисту інтересів Клієнта в суді Сторони погодили орієнтовну вартість послуг (гонорар) Бюро в розмірі 25000 грн, яка розраховується відповідно до ставок Бюро та витраченого часу, а саме:

- попереднє опрацювання матеріалів - 2 години;

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини 2 години;

- формування правової позиції 1 година;

- підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, відповідь на відзив, пояснення) 12 годин;

-оформлення та копіювання додатків до позовної заяви (направлення позовної заяви до суду та сторонам) 2 години;

-судове представництво, а саме участь у судових засіданнях 6 годин.

Сторони погодили, що в незалежності від умов Договору, гонорар по даній справі оплачується Клієнтом на умовах 100% оплати після підписання сторонами Акту прймання-передачі наданих послуг або протягом 60-ти днів після підписання даного Договору, але не пізніше дня постановлення судового рішення по справі щодо якої Бюро здійснює захист інтересів Клієнта за даною Додатковою угодою (п. 2 Додаткової угоди № 07/08).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

На підтвердження заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги б/н від 26.03.2018, укладений з Адвокатським бюро «Євгенія Кривошея», додаткову угоду № 07/08 від 07.08.2023 до договору про надання правничої допомоги від 26.03.2018, в якій визначено що вартість послуг Бюро щодо стягнення заборгованості за Договором постачання № 06/11/20К від 06.11.2020 становить 25000,00 грн.

Отже, з огляду на вищевикладене, а також з урахуванням положень чинного законодавства, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн, оскільки витрати на цю суму доведені, документально обґрунтовані та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

У зв`язку з тим, що позов задоволено у повному обсязі, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу останні покладаються на відповідача в сумі 25000 грн.

Керуючись статтями 129, 236 - 239, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат», код 00381152 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод», код 21403660 про стягнення 820645,80 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод», вул. Київська, буд.9, с. Лосинівка, Ніжинський р-н, Чернігівська обл., 165663, код 21403660 на користь Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат», вул. Вишнева,4, м. Ічня, Чернігівська обл., 16703, код 00381152, боргу в сумі 510151,07 грн, пеню в сумі 168637,74 грн, інфляційні в сумі 40184,77 грн, 3% річних в сумі 11151,66 грн, штраф в сумі 90520,60 грн, 25000 грн витрат на послуги адвоката, судовий збір у сумі 12309,69 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023.

Суддя М.П. Ноувен