ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р. Справа№ 910/20976/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Копитової О.С.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

представники учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року

у справі №910/20976/20 (суддя Мандичев Д.В.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у справі №910/20976/20 клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. задоволено частково, затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Бандуристому Р.С. за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №910/20976/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 42 676,50 грн., здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого в розмірі 523,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією та суму здійснених витрат у справі №910/20976/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 43 199,50 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у справі №910/20976/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 42676,50 грн. і 523,00 грн. та стягнення зазначених сум з фізичної особи ОСОБА_1 .

Витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.07.2023 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_2., судді: Владимиренко С.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/20976/20 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху, задоволення клопотання або відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі №910/20976/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 до надходження матеріалів справи та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20976/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

07.08.2023 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/20976/20/4770/2023 від 04.08.2023 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 рішенням Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 року витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 року для розгляду заяви №910/20976/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 17.08.2023 вищевказаною колегією суддів поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у справі №910/20976/20, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 19.09.2023 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.09.2023 за клопотанням представника скаржника відкладено розгляд справи на 10.10.2023 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року відкладено розгляд справи №910/20976/20 на 07.11.2023 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Представник скаржника в судове засідання 07.11.2023 не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Арбітражний керуючий Бандуристий Р.С. та представник кредитора ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через систему "Електронний суд" та засобами електронного зв`язку у відповідності до ч. 6 ст. 120 ГПК України, докази чого долучено до матеріалів справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

07.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2021 року, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Ухвалою попереднього засідання суду від 09.06.2021 року визнано кредитором фізичної особи ОСОБА_1 ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" з грошовими вимогами на суму 4 352 604,45 грн., з яких: 4 540,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 14 682,05 грн. - вимоги другої черги, 4 333 382,48 грн. - вимоги, що забезпечені заставою фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 затверджено план реструктуризації боргів боржника по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1

11.04.2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 42 676,50 грн. і 523,00 грн. відповідно та стягнення зазначених сум з ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій".

За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 у справі №910/20976/20 клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. задоволено частково, затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Бандуристому Р.С. за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №910/20976/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 42 676,50 грн., здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого в розмірі 523,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією та суму здійснених витрат у справі №910/20976/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 24.02.2021 по 15.09.2021 у розмірі 43 199,50 грн.

Приймаючи дану ухвалу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що КУзПБ поклав саме на боржника-ініціатора справи про неплатоспроможність обов`язок мати достатньо майна для покриття судових витрат, які також включають і витрати на оплату арбітражного керуючого.

Боржник з даною ухвалою суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Нормами ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, з поміж іншого, додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Частиною 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Нормами ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Згідно з ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справ про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Так, у відповідності до поданого суду звіту, основна грошова винагорода арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. за час виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 в період з 24.02.2021 по 15.09.2021 склала 42 676,50 грн., понесені та невідшкодовані витрати - 523,00 грн.

На виконання приписів ч. 6 ст. 30 КУзПБ керуючим реструктуризацією звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат на розгляд зборам кредиторів не подавався, адже єдиний кредитор у справі ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" не має права вирішального голосу на зборах кредиторів (заява про визнання кредитором подана із пропуском визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку), що спростовує відповідні твердження скаржника про таке клопотання не виносилось на розгляд зборів кредиторів та ними не схвалювалось.

Згідно з частинами 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі і законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

При цьому, відмова у схваленні (затвердженні) звіту арбітражного керуючого, не проведення авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Крім того, пункт 14.1.226. статті 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".

Відтак, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

Дослідивши поданий звіт, враховуючи об`єктивну неможливість схвалення їх зборами кредиторів через відсутність кредиторів із правом голосу, з огляду на відсутність поданих скарг на дії арбітражного керуючого, а також долучені докази на підтвердження понесених арбітражним керуючим Бандуристим Р.С. витрат, апеляційний господарський суд погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. в частині затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі за період з 24.02.2021 року по 15.09.2021 року у розмірі 42 676,50 грн. і 523,00 грн. відповідно.

При цьому, як встановлено судом, зазначена сума грошової винагороди арбітражного керуючого є різницею між загальною сумою, нарахованою арбітражним керуючим за весь час виконання ним своїх повноважень, та сумою, сплаченою йому згідно ухвали суду від 04.08.2021 року за рахунок коштів, авансованих боржником на депозитний рахунок суду першої інстанції.

Щодо клопотання арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з єдиного кредитора у справі ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій", апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 115 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. При цьому обов`язковою умовою є те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Тобто, на етапі реструктуризації боргів законодавець поклав саме на боржника весь тягар оплати послуг арбітражного керуючого.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абз. 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ).

Колегія суддів наголошує, що КУзПБ містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду з заявою про неплатоспроможність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч. 5 ст. 34 та ч. 1 ст. 113 КУзПБ).

Отже, нормами КУзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможность) - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 120 днів в процедурі реструктуризації боргів боржника; в процедурі погашення боргів боржника; відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КУзПБ не містить.

На відміну від інституту про неплатоспроможність фізичної особи інститут про банкрутство юридичної особи має свої особливості.

Так, абз. 7 ч. 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Частиною 5 ст. 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Тобто, КУзПБ розширює можливості за рахунок чого може бути оплачено послуги арбітражного керуючого у справах про банкрутство юридичної особи, які ініційовані кредиторами.

Крім того, активи боржника-юридичної особи, можуть збільшуватися за рахунок майнових прав, які виникають у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст. 42 КУзПБ, та зобов`язаннями осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України), також, за наслідком застосування субсидіарної відповідальності до третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб, за доведення боржника до банкрутства або з вини цих осіб (ч. 2 ст. 65 КУзПБ).

Важливою відмінністю двох інститутів є і те, що у справах про банкрутство юридична особа ліквідується, проте, за фізичною особою зберігається ряд обов`язків та остання не втрачає право на працю та інші можливості для набуття статків.

Згідно із положеннями затвердженого судом плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 останній розраховує отримувати заробітну плату за основним місцем роботи у розмірі 52 441,30 грн. на рік.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наявність у заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможность є гарантією законних очікувань кредиторів і арбітражного керуючого на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи про неплатоспроможность.

Відповідно до приписів ст. 13 Цивільного кодексу України особа користується своїми правами у межах, наданих актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При цьому, КУзПБ не передбачає можливості стягнення з кредиторів коштів для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат; саме на заявника-боржника справи про банкрутство (неплатоспроможності) законодавець поклав обов`язок по відшкодуванню судових витрат, до яких, як зазначено, відноситься і витрати на оплату арбітражному керуючому.

Таким чином, законодавець передбачив обов`язок для боржника мати достатньо майна на погашення судових витрат у справі у разі ініціювання свого банкрутства (неплатоспроможності), оскільки після реструктуризації боргів заявник отримує пільги, які передбачені в інституті про неплатоспроможність. Тому перекладання тягаря оплати послуг арбітражного керуючого на кредиторів, які звернулися в справу про банкрутство в надії отримати частину своїх коштів, як на думку суду першої інстанції так і на думку колегії суду апеляційного господарського суду, є зловживанням своїми правами в розумінні ст. 13 ЦК України та ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

Колегія суддів переконана, що перекладення обов`язку по оплаті грошової винагороди арбітражного керуючого на кредиторів ставить в край невигідне становище останніх, оскільки на них покладається додатковий тягар оплати судових витрат, які можуть перевищувати сам борг фізичної особи, що нівелює весь принцип інституту про неплатоспроможність фізичної особи.

Також суд зазначає, що з урахуванням обставин отримання заробітної плати, зазначених у плані реструктуризації боргів ОСОБА_1 , боржник у даній справі і після затвердження плану реструктуризації може накопичувати свої статки шляхом отримання заробітної плати та інше.

А отже, майновий стан боржника-фізичної особи, на відміну від юридичної, після її визнання банкрутом може змінюватися, про що також було зазначено вище.

Таким чином, оскільки КУзПБ поклав саме на боржника-ініціатора справи про неплатоспроможність обов`язок мати достатньо майна для покриття судових витрат (які включають витрати і на оплату арбітражного керуючого), суд першої інстанції правомірно стягнув грошову винагороду арбітражного керуючого за період виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника з 24.02.2021 по 15.09.2021 у сумі 42 676,50 грн. та понесені арбітражним керуючим витрати у розмірі 523,00 грн. саме з боржника - ОСОБА_1 .

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи апелянта щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувану ухвалу прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними та необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у справі №910/20976/20 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 року у справі №910/20976/20 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 21.11.2023 після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з відпустки та закінчення суддею Поляковим Б.М. підготовки для підтримання кваліфікації.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді О.С. Копитова

Б.М. Поляков