ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

20.11.2023 Справа № 917/1610/23

Суддя Мацко О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» б/н від 15.11.2023 р., вх. № 14695 від 15.11.2023 р. (передана судді 17.11.2023р.) про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», 36022, м. Полтава, вул. Панянки, 65Б, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, 2, ,

про стягнення 2 861 813,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

01.09.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» про стягнення 2 526 600,38 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 21700018 від 01.09.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.09.2023 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1610/23; вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Також ухвалою суду від 13.10.2023 року було прийнято до розгляду та задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» б/н від 02.10.2023 р. (вх. № 12505 від 03.10.2023 р.) про збільшення розміру позовних вимог у даній справі; вирішено проводити подальший розгляд справи з урахуванням даної заяви (загальна сума стягнення 2 842 444,14 грн.).

15.11.2023 року до суду надійшла заява ТОВ «Полтаваенергозбут» б/н від 15.11.2023 р. (вх. № 14689), у якій позивач додатково заявив до стягнення з ТОВ «Лубенський молочний завод» 13 692,17 грн. 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу № 21700018 від 01.09.2019 р. та 5 677,13 грн. втрат від інфляції.

В підготовчому засіданні 16.11.2023 року суд дослідив вказану заяву, розцінив її як пред`явлення нових позовних вимог із самостійним предметом позову та самостійними підставами для стягнення вказаних сум та дійшов висновку про наявність підстав для їх розгляду спільно з первісними вимогами в одному провадженні на підставі статті 173 ГПК України.

06.10.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» було подано до Господарського суду Полтавської області заяву б/н від 05.10.2023 р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» в загальному розмірі 2 885 080,80 грн., які знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках:

- № НОМЕР_1 в ПОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 331605;

- № НОМЕР_2 , відкритий в «Райффайзен Банк Аваль»;

- № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Пумб»;

- № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «А-БАНК»;

- всіх рахунках відповідача у банківських установах, інформація про які буде знайдена під час здійснення виконавчого провадження, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати, податків, зборів та платежів, передбачених законодавством України.

Під час розгляду вказаної заяви Господарський суд Полтавської області дійшов висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав вважати, що відповідачем після виникнення заборгованості ТОВ «Лубенський молочний завод» за договором про постачання електричної енергії споживачу № 21700018 від 01.09.2019 р., що є предметом позову в даній справі, вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань за вказаним договором (вчиняються дії з відчуження нерухомого майна на користь пов"язаних осіб, без спрямування отриманих грошових коштів на розрахунки з позивачем), з огляду на що постановив ухвалу про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» в загальному розмірі 2 885 080,80 грн.

Проте, 15.11.2023 року Східним апеляційним господарським судом було прийнято постанову, якою задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 13.10.2023 р. у справі № 917/1610/23, скасовано вказану ухвалу та відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» б/н від 05.10.2023 (вх. № 12695 від 06.10.2023) про забезпечення позову.

При цьому, у даній постанові суд апеляційної інстанції зазначив наступне:

- позивачем не надано доказів ймовірності вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог). Позивач лише вказує на пасивну поведінку відповідача, що на його думку свідчить про небажання відповідача погасити заборгованість, що викликає у позивача сумніви в тому, що відповідач у разі ухвалення судового рішення про стягнення з нього коштів на користь позивача не буде вчиняти дії, спрямовані на відчуження належного йому майна;

- за відсутністю жодних доказів та вказівок у заяві про забезпечення позову на обставини, що свідчать про наміри відповідача щодо протиправного виведення коштів та припинення власної господарської діяльності для завдання шкоди кредитору (чи ухилення від виконання грошового зобов`язання у разі його підтвердження в судовому порядку), апеляційний суд вважає за можливе керуватися презумпцію добросовісної поведінки відповідача щодо напрямків використання наявних у нього грошових коштів;

- зупинення діяльності ТОВ «Лубенський молочний завод» матиме наслідком погіршення умов забезпечення населення країни в період воєнного стану.

15.11.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла заява ТОВ «Полтаваенергозбут» б/н від 15.11.2023 р. (вх. № 14695) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» шляхом:

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом належного йому нерухомого майна (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) та здійснювати реєстраційні дії щодо цього майна;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо), належного ТОВ «Лубенський молочний завод» нерухомого майна;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом часток в статутному капіталі товариства та здійснювати реєстраційні дії щодо цих часток;

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, вносити відомості та/або зміни з питань відчуження будь-яким способом ТОВ «Лубенський молочний завод» часток в статутному капіталі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених договором про постачання електричної енергії, ним допущено тривале прострочення зобов`язань з оплати за спожиту електричну енергію; вимоги представників позивача зі сплати боргу, неодноразово пред`явлені під час усних перемовин керівництву ТОВ «Лубенський молочний завод», залишені без відповіді.

Крім того, ТОВ «Полтаваенергозбут» зазначає, що відповідачем здійснюються дії з відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою м. Лубни, вул. Володимирська, 212, та за адресою м. Лубни, вул. Індустріальна, 1А, а також передачі в іпотеку земельної ділянки та нежитлової будівлі за адресою м. Лубни, вул. Індустріальна, 2, що, на думку позивача, свідчить про намір ТОВ «Лубенський молочний завод» ухилитися від виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «Полтаваенергозбут».

Також позивач стверджує, що в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувають справи про стягнення з ТОВ «Лубенський молочний завод» грошових коштів на загальну суму 5 691 798,03 грн., задоволення позовних вимог у яких може викликати реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду в даній справі у разі його прийняття.

16.11.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» було подано до суду заперечення на заяву ТОВ «Полтаваенергозбут» про забезпечення позову б/н від 16.11.2023 р. (вх. № 14771), у якому відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач здійснив, здійснює чи має намір здійснити будь-які дії, спрямовані на витрачання коштів чи відчуження свого майна з метою ухилення від виконання зобов`язань, а саме твердження про потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, з посиланням на нестабільне та незадовільне фінансове становище господарської діяльності ТОВ «Лубенський молочний завод», без надання відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, відповідач вказує, що вимога про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії, що є предметом позову в даній справі, не перебуває у безпосередньому зв`язку з корпоративним спором, а тому забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом часток в статутному капіталі товариства та здійснювати реєстраційні дії щодо цих часток не може бути застосоване у даному спорі.

Також в спростування доводів позивача про ухилення ТОВ «Лубенський молочний завод» від виконання своїх обов`язків, передбачених договором про постачання електричної енергії, відповідач надав докази часткового погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 100 000,00 грн.

17.11.2023 року відповідач подав до суду додаткові пояснення б/н від 17.11.2023 р. (вх. № 14810), у яких просив відмовити у задоволення заяви ТОВ «Полтаваенергозбут» з посиланням на висновки, викладені у постанові Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 р. у справі № 917/1610/23.

Суд розглянув заяву позивача б/н від 15.11.2023 р., вх. № 14695 від 15.11.2023 р. про вжиття заходів забезпечення позову, яка юула пердана судді 17.11.2023р., та заперечення відповідача та дійшов висновку про наступне:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість подання заяви про забезпечення позову після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуально кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту: 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності: 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення/істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Означена позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах № 911/207/20 від 16.06.2020 р., № 910/12641/19 від 15.06.2020 р. та № 910/18384/15 від 10.06.2020 р.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Водночас, суд при розгляді заяв про вжиття заходів забезпечення позову не обмежується формулюванням критерію наявності зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу чи іншим особам вчиняти певні дії і предметом спору, співмірності та адекватності таких заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а має встановити фактичні обставини та докази, що підтверджують твердження та заперечення сторін.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.06.2022 року у справі № 908/2382/21, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

У постанові від 27.12.2022 р. у справі № 905/255/22 Верховний Суд також вказав, що висновки щодо потенційної можливості настання в майбутньому негативних наслідків, з посиланням на нестабільне та незадовільне фінансове становище господарської діяльності відповідача, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі з посиланням на докази, які б свідчили про таке фінансове становище чи вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

У обгрунтування заяви про забезпечення позивач посилається на тіж самі обставини, що вже були предметом дослідження судом при вирішенні попередньої заяви по забезпечення:

Так, судом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» належали на праві власності нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 35473145 від 12.09.2012 р.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що згідно з договорами купівлі-продажу № 1847 від 01.09.2023 р., № 1848 від 01.09.2023 р. та № 1849 від 01.09.2023 р. вказане нерухоме майно було відчужене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також за договорами купівлі-продажу від 02.08.2023 р. ТОВ «Лубенський молочний завод» передало у власність ОСОБА_3 будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2023р., яка процитована вище, вказані обставини (та інші, наведені в заяві) не свідчать про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» дій, спрямованих саме на ухилення від виконання сплати боргу, що є обов`язковою умовою для застосування судом передбачених законом заходів забезпечення позову. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що оборотних коштів відповідача буде недостатньо для задоволення в майбутньому вимог позивача. Водночас, як зазначено судом апеляційної інстанції, реалізація нерухомого майна, метою якої є поповнення обігових коштів, покращує платоспроможність боржника, а також може слугувати меті інтенсифікації виробництва товарів.

Будь-яких інших доказів, які б додатково свідчили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявником не надано.

У даному випадку суд також керується положенням частини 5 статті 12 Цивільного кодексу України, згідно з яким якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Суд також вважає за необхідне додатково зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом часток в статутному капіталі товариства та здійснювати реєстраційні дії щодо цих часток не має правового зв`язку з предметом позовних вимог (стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії). Тому, оскільки позовні вимоги не стосуються безпосередньо частки в статутному капіталі відповідача, підстави для вжиття вищезазначеного заходу забезпечення позову відсутні.

Дані висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 28.01.2022 р. у справі № 910/13458/21.

Крім того, суд враховує, що відповідно до листа Міністерства аграрної політики та продовольства України №21-2010-/20229 від 21.08.2023 р. «про надання інформації», заявлені в категоризації в якості об`єктів критичної інфраструктури об`єкти ТОВ «Лубенський молочний завод», надіслані листом від 21.03.2023 року № 94, включені до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури в секторі харчової промисловості та агропромислового комплексу в повному обсязі, що свідчить про те, що відповідач відноситься до підприємств-об`єктів критичної інфраструктури та виконує важливі функції для забезпечення населення держави продуктами харчування.

Суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності судді слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець (на цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові з провадження №11-167сап21). Так, ВП ВС підкреслила, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи що позивачем не надано необхідних доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, підстави для задоволення відповідної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» відсутні.

За викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» б/н від 15.11.2023 р., вх. № 14695 від 15.11.2023 р. про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 917/1610/23.

Ухвала складена 20.11.2023 р.

Ухвала набирає законної сили 20.11.2023 р. та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Мацко