ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.11.2023 Справа № 914/3418/23

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши

заяву Приватного акціонерного товариства «Теремно хліб», м. Луцьк, Волинська область

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», с. Ставчани, Львівська область 241068,91 грн заборгованості за договором поставки №020323/01П.

ВСТАНОВИВ:

Приватного акціонерного товариства «Теремно хліб» звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою про видачу судового наказу з вимогою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», с. Ставчани, Львівська область 241068,91 грн заборгованості за договором поставки №020323/01П, що складається з: 221741,00 грн - основної заборгованості, 1108,71 грн - інфляційних втрат, 1257,54 грн - 3 % річних та 16961,66 грн - пеня.

Обґрунтовуючи подану заяву, Приватного акціонерного товариства «Теремно хліб» зазначає, що 15.02.2023 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» укладено договір поставки №02323/01П.

Заявник зазначає, що свої зобов`язання за договором поставки №02323/01П виконав у повному обсязі, передавши товар на загальну суму 42790,80 грн.

У свою чергу, боржник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, вартість поставленого товару не оплатив, у зв`язку із чим у боржника виникла заборгованість у розмірі 221741,00 грн.

Враховуючи, що строк оплати у боржника закінчувався 07.09.2023 року, заявник скористувався своїм правом на нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 07.09.2023 на весь період заборгованості.

Дослідивши матеріали поданої заяви з додатками, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається у письмовій формі та підписується заявником.

До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.п. 3-4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу (п. 2-3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

З врахуванням цих положень, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного письмового договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, і документів, які вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявник звернувся із вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором поставки від 15.02.2023 №020323/01П, однак, долучив лише певні розділи договору.

Відтак, суд позбавлений можливості у повному обсязі дослідити істотні умови договору, так як у матеріалах заяви містяться копії сторінок договору з Розділом 1 «Предмет договору», Розділом 2 «Умови і порядок поставки», Розділом 3 «Порядок приймання товару», Розділом 4 «Якість товару» (який починається від пункту 4.1 і до 4.6.1 включно). Надалі, заявник долучає копію сторінки договору, яка містить умови від пункту 6.1. до пункту 6.12 включно. Наступна сторінка копії договору, долучена заявником, починається з Розділу 8 «Відповідальність сторін» (п. п. 8.1. - 8.7.). Судом вбачається, що заявник долучає копію сторінки договору, умови якої починаються з п.9.2. Тобто, заявником не долучено попередньої сторінки договору. Одночасно, суд звертає увагу заявника, що долучена копія договору закінчується на Розділі 12 «Прикінцеві положення» (п. 12.7) без долучення останньої сторінки із зазначенням реквізитів сторін, підписів та проставленням відповідних мокрих печаток, що підтвердили б підписання зазначеного договору сторонами.

Водночас, суд констатує факт, що за відсутності відповідного договору неможливо зробити однозначний висновок про те, чи виникла заборгованість у ТзОВ «Трансмарт СМ», і якщо виникла, то коли, і яким є її дійсний розмір, з огляду неможливості дослідити усі істотні умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За умовами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу на пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити Приватному акціонерному товариству «Теремно хліб» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» у розмірі 241068,91 грн.

Крім того, відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє заявника права звернутися до суду у позовному провадженні до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ».

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Теремно хліб» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» у розмірі 241068,91 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Гоменюк З.П.