ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3947/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Філії "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України", смт Кочеток, Чугуївський р-н, Харківська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток", м. Харків
про стягнення 176299,77 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Філія "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток" про стягнення заборгованості за проданий товар (пиломатеріали) по Договору купівлі-продажу пиломатеріалів №13 від 10.01.2020 в сумі 176 299,77 грн.

Ухвалою від 11.09.2023 позовну заяву Філії "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України", смт Кочеток, Чугуївський р-н, Харківська обл. залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати до суду належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками - поштовий опис вкладення.

22.09.2023 позивачем надано до суду опис вкладення.

Ухвалою від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3947/23 без повідомлення учасників справи. ВІДПОВІДАЧУ встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Надати до суду докази направлення на адресу позивача відзиву (ОПИС ВКЛАДЕННЯ).

Відповідачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження запропоновано подати до суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено відповідача, що у разі неподання ним обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив у десять днів з дня отримання відзиву на позов. Надати до суду докази направлення на адресу відповідача (ОПИС ВКЛАДЕННЯ). Встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у десять днів з дня отримання відповіді на відзив. Надати до суду докази направлення на адресу позивача (ОПИС ВКЛАДЕННЯ).

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про відкриття позовного провадження був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції (ухвала суду про відкриття провадження у справі) за адресою, вказаною у позовній заяві позивачем, яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 208 .

Копія ухвали суду від 25.09.2023 про відкриття провадження по справі була повернута до суду 05.10.2023 з довідкою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19).

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Необхідно зазначити, що існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Зважаючи на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд даної справи в господарському суді.

Відповідач не подав до суду відзиву на позов, а, відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

10 січня 2020 року між Державним підприємством "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудсток" було укладено Договір № 13 про купівлю-продажу пиломатеріалів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору визначено, що продавець зобов`язується постачати (передавати у власність Покупця) товар, визначений в п 2.1. цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

Предметом договору була поставка пиломатеріалів твердолистяних порід-дошка дубова (надалі-товар) у кількості - 200,00 м куб. Кожна партія товару визначається специфікацією, в якій зазначається: найменування товару, яка повніша постачатися в конкретні партії, асортимент та номенклатура за видами, типами, розмірами та іншими додаткові характеристики.

Відповідно до п. 4.1. Ціна на товар встановлена в гривнях за 1 м. куб. по діючих в ДП "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство" цінах франко-нижнього складу на момент приймання - передачі товару.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що оплата за кожну партію товару здійснюється шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок продавця в розмірі 100% передплати вартості відповідної партії товару.

05.05.2020 року на підставі додаткової угоди №2 до договору купівлі - продажу пиломатеріалів № 13 від 10.01 2020 року були внесені зміни до Договору, та п. 4.3 був викладений у наступній редакції:

4.3.1. Оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або відстроченням платежу. При цьому, порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи відстрочення платежу) обирається покупцем при поданні замовлення на поставку.

4.3.2. При здійсненні покупцем оплати за товар за цим договором з відстроченням платежу покупець зобов`язується потягом 40 (сорока) календарних днів з дати поставки товару продавцем здійснити оплату за товар на користь продавця. Оплата здійснюється згідно накладної, в розмірі повної вартості відвантаженого товару, шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах договору.

4.3.3 При здійсненні покупцем оплати товару за цим договором шляхом попередньої оплати, така оплата має бути здійснена протягом 2-х банківських днів з дня отримання покупцем рахунку-фактури.

Позивач зазначив, що у продовж 2020 року Державним підприємством "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство" було здійснено передачу пиломатеріалів твердолистяних порід-дошка дубова на користь ТОВ, що підтверджується товарно-транспортними накладними:

- Товарно-транспортна накладна № ХР-4/000142 від 10 січня 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-3/000103 від 29 січня 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-5/000107 від 31 січня 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-6/000108 від 06 лютого 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-7/000112 від 20 лютого 2020 року,

- Товарно-транспортна накладна № ХР-0/000113 від 21 лютого 2020 року.

- Товарно-транспортна накладна № ХР-3/000117 від 26 лютого 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-5/000034 від 22 квітня 2020 року;

- Товарно-транспортна накладна № ХР-0/000035 від 27 квітня 2020 року.

Між тим, як стверджує позивач, продані за договором від 10.01.2020 року № 13 пиломатеріали на суму 176299,77грн залишені відповідачем неоплаченими по сьогоднішній день.

Таким чином, станом на 05.09 2023 року основний борг складає - 176299,77 грн.

Як стверджує позивач, 25.11.2020 року позивач листом за вих. № 01-08/555 звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість у розмірі 176299,77 грн, про те даний лист був залишений без відповіді.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК - України) встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою ст. 184 ГК України передбачено укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГПК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 655 ЦК).

Відповідно до статті 663 ЦК продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення частини 7 статті 193 ГК і статті 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Водночас частиною 2 статті 530 ЦК передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом із тим, пунктами 1, 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, обов`язку позивача (продавця) здійснити відпуск товару, кількість та якість якої відповідає вимогам укладеного між сторонами договору, кореспондується обов`язок відповідача (покупця) оплатити прийнятий ним товар.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконано свої заобов`язання за договором, тоді як відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати товару.

За змістом положень статті 202 ГК і статті 599 ЦК зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Будь-яких доказів своєчасної сплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості чи припинення відповідних зобов`язань іншим передбаченим законом способом, відповідачем під час розгляду справи не надано.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували сплату заборгованості за договором у сумі 176299,77 грн, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 176299,77 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток" (, місто Харків, 61017 вулиця Велика Панасівська, будинок 208) на користь Філії "Чугуєво-Бабчанське лісове господарство Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" (, 63513, Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Чугуївська, будинок 58, рахунок НОМЕР_1 ВАТ "Укрексімбанк") заборгованості за проданий товар (пиломатеріали) по договору купівлі-продажу пиломатеріалів №13 від 10.01.2020 року в сумі 176299,77 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "22" листопада 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко