ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17 листопада 2023 року м.Тернопіль Справа № 921/231/17-г/17
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув заяву Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області без номера від 14.11.2023 (вх.№845 від 14.11.2023)

про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області

до відповідача: Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном та визнання Сертифікату відповідності підставою для оформлення права власності на зупинку громадського транспорту,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Фізична особа-підприємець Шкарупа Світлана Павлівна, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області, звернувся 14.11.2023 (згідно з відтиском штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№845) до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номера від 14.11.2023 (вх.№845 від 14.11.2023) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017 у справі №921/231/17-г/17, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протасевича в м.Тернопіль та визнання Сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об`єкт - зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича".

Заяву обґрунтовано з посиланням на факт відкриття за заявою Шкарупи С.П. Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Тернопільській області кримінального провадження №0004195 від 21 грудня 2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ст.356 КК України, в межах якого проводилася земельно-технічна експертиза. Про наявність висновку експерта позивачу стало відомо лише 19.10.2023 під час розмови із заступником начальника Слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області.

20.10.2023 Слідчим відділом надано заявниці Висновок експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 грудня 2019 року за №4119-22, із змісту якого вбачається, що спірний об`єкт, який знаходиться по вул.Протасевича в м.Тернопіль є нерухомим майном. Дані обставини не могли бути встановлені судом при ухваленні рішення у даній господарській справі №921/231/17-г/17, адже не були відомі позивачу у справі.

На думку заявниці, Висновок експерта №4119-22 від 20 грудня 2019 року є доказом, який підтверджує істотну обставину і у випадку її існування на момент ухвалення судового рішення від 17.05.2017, слугувала б наслідком ухвалення рішення про задоволення позову.

З урахуванням цих доводів, обґрунтовуючи необхідність захисту її права на об`єкт нерухомості, яке набуто після отримання нею Сертифіката відповідності №ТПООО553 від 03.03.2011, просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017, вказуючи, що наведені у Висновку експерта №4119-22 від 20 грудня 2019 року обставини, є істотними та мають значення для справи, однак не були встановлені судом та не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.230 ГПК України).

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2023, заяву передано на розгляд судді Андрусик Н.О., якою здійснювався розгляд цієї справи.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про залишення її без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною першою ст.321 ГПК України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Відповідно до п.5 ч.2 та п.6 ч.3 ст.322 ГПК України у заяві про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, і дата їх відкриття або встановлення, до заяви додаються, у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Суд зазначає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017 у даній справі, яке просить заявниця переглянути за нововиявленими обставинами ухвалено судом 17.05.2017; дане рішення набрало законної сили 12.09.2017, тобто в день прийняття постанови Львівським апеляційним господарським судом.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 квітня 2018 року рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у даній справі залишено без змін.

Аналіз положень статті 321 ГПК України дає підстави вважати, що за своєю правовою природою встановлений цією нормою строк у три роки є преклюзивним (припиняючим), тобто таким, сплив якого спричиняє припинення самого права, за реалізацією якого звертається особа, та він не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

Можливість поновлення процесуального строку, встановленого ч.2 ст.321 ГПК України, в межах якого учасник справи може подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з підстав, визначених п.1 ч.2 ст.320 ГПК України, процесуальним законом виключається. Водночас, наявність присічного строку на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідає принципу юридичної визначеності та виключає безкінечний та необґрунтований перегляд судового рішення у випадках, коли одна із сторін не погоджується з таким рішенням.

Близький за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №910/9927/13, від 19.02.2019 у справі № 910/3600/14, від 11.02.2020 у справі №15/282, від 01.04.2021 у справі №910/6260/13, від 08.08.2022 у справі №925/2073/13.

З урахуванням положень п.1 ч.2 ст.321 ГПК України заява про перегляд судового рішення від 17.05.2017, яке набрало законної сили 12.09.2017, за нововиявленими обставинами, передбаченими п.1 ч.2 ст. 320 ГПК України, могла бути подана не пізніше 12.09.2020. Однак ФОП Шкарупа С.П. із заявою про перегляд судового рішення від 17.05.2017 за нововиявленими обставинами звернулася до суду 14.11.2023, тобто після спливу трирічного строку, встановленого п.1 ч.2 ст. 320 ГПК України.

Суд відзначає, що Висновок експерта №4119-22 від 20 грудня 2019 року, на який заявниця посилається як на доказ, що підтверджує істотну обставину у даному спорі, був виготовлений у грудні 2019 року, тобто чотири роки тому.

Відтак, зважаючи на ці обставини, сплив встановленого законом строку на звернення до суду із заявою про перегляд рішення за суду за нововиявленими обставинами, котрий є присічним, заявниця втратила право на вчинення процесуальної дії щодо перегляду рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017 у справі №921/231/17-г/17 за нововиявленими обставинами, з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.320 ГПК України.

Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд у прийнятті даної ухвали керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Суд також зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може бути обмеженим. Норми, які регламентують строки подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Положеннями частин 1, 4 статті 11 ГПК України передбачено обов`язок суду при розгляді господарської справи керуватися принципом верховенства права та застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, при здійсненні судочинства господарські суди повинні забезпечувати заявникам реалізацію права на доступ до суду в розумінні статті 6 Конвенції ЄСПЛ.

Водночас, при перевірці відповідності вимогам процесуального закону форми та змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як процесуальної форми звернення до суду, судам слід дотримуватися формалізованих процесуальних норм глави третьої розділу IV ГПК України, які визначають такі вимоги та процесуальні дії суду у разі їх недотримання заявником, що забезпечує принцип рівності сторін.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини також неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Враховуючи наведене та практику Європейського суду з прав людини та імперативні приписи процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що заява Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни без номера від 14.11.2023 (вх.№845 від 14.11.2023) про перегляд судового рішення від 17.05.2017 за нововиявленими обставинами у справі №921/231/17-г/17 підлягає залишенню без розгляду.

У зв`язку з залишенням без розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, судом не розглядається клопотання ФОП Шкарупи С.П. про звільнення її від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 118, 232-235, 255, 320, 322, 321, 323, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни без номера від 14.11.2023 (вх.№845 від 14.11.2023) про перегляд судового рішення від 17.05.2017 за нововиявленими обставинами у справі №921/231/17-г/17, - залишити без розгляду.

Ухвала підписана, набирає законної сили 17.11.2023 відповідно до приписів ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Андрусик