ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/4101/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району, с. Горішні Шерівці Чернівецького району

2) Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано - Франківськ

до державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство, с. Валя Кузьміна Чернівецького району Чернівецької області

про відшкодування шкоди в розмірі 252472,05 грн

представники

від позивача 1 не з`явилися

від позивача 2 Книговський В.О.

від відповідача Джурюк Г.І.

від прокуратури - Козлова Ю.Г.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району та Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство про відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 252472,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив вимоги природоохоронного законодавства, не забезпечив охорону та збереження лісового фонду, здійснивши дії щодо самовільної вирубки дерев, чим заподіяв державі матеріальної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 22.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.10.2023.

09.10.2023 відповідач подав відзив на позов, де просить суд закрити провадження у справі з підстав неналежного відповідача та непідсудності розгляду спору господарському суду.

12.10.2023 керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся до суду з заявою про зміну предмета позову. Заява мотивована тим, що прохальна частина позовної заяви щодо стягнення судового збору в сумі 2684,00 грн не відповідає мотивувальній частині позову, де сума сплаченого судового збору становить 3786,00 грн., в зв`язку з чим керівник Чернівецької окружної прокуратури просить викласти прохальну частину позовної заяви в новій редакції.

17.10.2023 Державна екологічна інспекція Карпатського округу подала відповідь на відзив.

Ухвалою від 18.10.2023 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви керівника Чернівецької окружної прокуратури про зміну предмета позову. Відкладено розгляд справи на 07.11.2023.

У судовому засіданні 07.11.2023 прокурор і представник позивача 2 просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача вважає позов необґрунтованим та просив відмовити в його задоволенні.

Ухвалою від 07.11.2023 відмовлено у задоволені клопотання відповідача про закриття провадження у справі. У зв`язку із закінченням часу відведеного для бронювання залу судових засідань відкладено розгляд справи на 22.11.2023.

У судовому засіданні 22.11.2023 суд продовжив розгляд справи зі стадії дослідження доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01.02.2023 під час проведення перевірки Чорнівського лісництва представниками ДП Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства, про що складено акт від 01.02.2023 та в подальшому посадовими особами філії «Чернівецьке лісове господарство» Подільського офісу ДП «Ліси України», керуючись постановою Кабінету Міністрів України №575 від 10.05.2022 « Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», здійснено розрахунок заподіяної шкоди в розмірі 252472,05 грн.

За доводами прокурора перевіркою встановлені наступні порушення: виявлено незаконну рубку у кварталі №59 виділу №5 обходу №4 Чорнівського лісництва 7 сироростучих дерев породи граб та 3 сухостійних дерев породи бук, яку здійснили невстановлені особи в період з 01.12.2022 по 01.02.2023. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою від 01.02.2023, загальна сума шкоди становить 252472,05 грн.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено, внаслідок бездіяльності та службової недбалості майстра лісу Чорнівського лісництва філії «Чернівецьке лісове господарство» Подільського офісу ДП «Ліси України» Голека О.М., яка виразилась у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, у недотриманні вимог чинного законодавства України в період з 01.12.2022 по 01.02.2023, внаслідок незаконної рубки 10 дерев різних порід на території Чорнівського лісництва, охоронюваним законом державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 252472,05 грн, що є істотною шкодою для державних інтересів.

Так, за даним фактом 27.03.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000083, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В подальшому вказане кримінальне провадження об`єднано до кримінального провадження №0000001 від 06.01.2022, оскільки злочини у них вчинено одними й тими ж особами, досудове розслідування в якому здійснював п`ятий слідчий відділ (з дислокацією в м. Чернівці) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницький.

В ході досудового розслідування встановлено, що зазначені порубки вчинено на земельній ділянці, яка відповідно до плану лісонасаджень відноситься до Чорнівського лісництва філії «Чернівецьке лісове господарство» Подільського офісу ДП «Ліси України», яка згідно витягу з документів лісовпорядкування про віднесення лісів до міських, селищних сільських територіальних громад перебуває у адміністративно-територіальних межах Горішньошеровецької ТГ.

Вироком Заставнівського районного суду від 26.04.2023 у справі №716/552/23, який набрав законної сили 27.05.2023, ухвалено затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26.04.2023 між обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Чернівецької обласної прокуратури Гандабура С.П. Визнано винуватим ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

Разом з тим, прокурор зазначає, що факти проведення незаконних рубок у кварталі №59 виділу №5 обходу №4 Чорнівського лісництва, а також заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 252472,05 грн підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №СЕ-19/126-23/1677-ЕК від 24.02.2023, згідно якої виявлено факти незаконної рубки лісодеревини в кількості 10 дерев на яких відсутні відповідні клейма.

Незважаючи на те, що Горішньошеровецькій сільській раді відомо про факти заподіяння шкоди, станом на момент подання прокуратурою позовної заяви до суду позивачем при наявності відповідних повноважень не вжито заходів щодо відшкодування шкоди, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної вирубки дерев.

Листом від 10.07.2023 Чернівецька окружна прокуратура звернулася до Державної екологічної інспекції Карпатського округу з метою надання відповіді чи будуть вживатися Державною екологічною інспекцією Карпатського округу заходи щодо відшкодування зазначеної шкоди, завданої за порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

04.08.2023 Державна екологічна інспекція Карпатського округу надіслала відповідь на адресу Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури про те, що спеціалістами Державної екологічної інспекції Карпатського округу не проводилися плановий чи позаплановий захід державного екологічного нагляду (контролю) стосовно зазначених у листі окружної прокуратури фактів та не оформлялися відповідні матеріали інспекційної перевірки за наслідками такого заходу. Поряд з цим, екологічна інспекція не заперечує проти здійснення прокуратурою заходів представницького характеру в інтересах держави в особі Інспекції з зазначених питань у судовому порядку.

Пізніше, 07.09.2023 прокуратура листами повідомила позивачів про звернення з позовною заявою до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прокуратурою у повній мірі виконано вимоги, передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, повідомленням прокурора на адресу відповідних суб`єктів владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єктів владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Горішньошеровецька сільська рада Чернівецького району письмово не виклала свою позицію щодо позову.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема, відповідач зазначає що дана справа підлягає закриттю, оскільки позивачем невірно визначений відповідач, а саме позовні вимоги повинні бути подані до Голека О.М. Крім того, 02.01.2023 між філією Чернівецьке ЛГ та ОСОБА_1 , як майстром лісу укладений договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_1 бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей та відповідає за їх збереження. Відтак, на думку відповідача, позивачам, вирішуючи питання стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища слід керуватися положеннями ст.134 КЗпПУ. Також, при зверненні в суд з позовом, позивачем не враховані положення ч.1 ст. 1166 ЦК України. З огляду на вказане, відповідач просить суд провадження у справі закрити з підстав неналежного відповідача та непідсудності розгляду спору господарському суду.

Державна екологічна інспекція Карпатського округу виклала свою позицію у відповіді на відзив, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У відповіді на відзив, прокурор посилаючись на актуальну практику Верховного Суду вказує, що матеріалами справи (Актом від 01.02.2023, вироком суду від 26.04.2023 у справі №716/552/23, висновком експерта) повністю доведено вину відповідача щодо неналежної охорони лісу, внаслідок чого скоєно незаконну вирубку лісу та заподіяно збитки на суму 252472,05 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

За положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Водночас, незважаючи на те, що Горішньошеровецькій сільській раді стало відомо про факти заподіяння шкоди, станом на момент подання прокуратурою позовної заяви до суду позивачем при наявності відповідних повноважень не вжито заходів щодо відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної рубки дерев.

Вказані обставини свідчать про не здійснення позивачами захисту інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці щодо захисту порушених інтересів держави, що підтверджує наявність виключного випадку для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного Господарського Суду у пункті 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

На думку суду прокурором дотримано встановлену частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» процедуру, що в силу положень ст. 53 Господарського процесуального кодексу України наділяє прокурора процесуальною дієздатністю.

Статтею 13 Конституції України визначено, що природні ресурси, що знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (стаття 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу сільської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (стаття 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно статей 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів, в тому числі лісів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишнього природного середовища, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Згідно статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Судом встановлено, що метою діяльності відповідача є ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основним предметом діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного або іншого шкідливого впливу (п. 2.1, п.п.2.2.2. п. 2.2 Положення про філію Чернівецьке лісове господарство ДСГП Ліси України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.

У відповідності до норм статті 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 93 названого Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Як встановлено судом, під час проведення перевірки Чорнівського лісництва представниками ДП Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства, про що складено акт від 01.02.2023 та в подальшому посадовими особами філії «Чернівецьке лісове господарство» Подільського офісу ДП «Ліси України», керуючись постановою Кабінету Міністрів України №575 від 10.05.2022 « Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», здійснено розрахунок заподіяної шкоди в розмірі 252472,05 грн. У кварталі №59 виділу №5 обходу №4 Чорнівського лісництва виявлено незаконну рубку 7 сироростучих дерев породи граб та 3 сухостійних дерев породи бук, яку здійснили невстановлені особи в період з 01.12.2022 по 01.02.2023. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою від 01.02.2023, загальна сума шкоди становить 252472,05 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що Чорнівське лісництво відноситься до Горішньошеровецької сільської ТГ.

В подальшому вироком Заставнівського районного суду від 26.04.2023 встановлено факт бездіяльності та службової недбалості майстра лісу Чорнівського лісництва Голека О.М., яка виразилася у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків в період з 01.12.2022 по 01.02.2023, внаслідок незаконної рубки 10 дерев різних порід на території Чорнівського лісництва та завдано збитків на загальну суму 252472,05 грн, що є істотною шкодою для державних інтересів.

Згідно з статтями 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Отже, лісові господарства, як постійні лісокористувачі мають нести відповідальність за порушення вимог ведення лісового господарства, зокрема незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій їм території.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював пошкодження дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок пошкодження дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Факти проведення незаконних рубок у кварталі №59 виділу №5 обходу №4 Чорнівського лісництва, а також заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 252472,05 грн підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №СЕ-19/126-23/1677-ЕК від 24.02.2023, встановлено незаконну вирубку лісодеревини в кількості 10 дерев на яких відсутні відповідні клейма. Проведеним дослідженням встановлено, що розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу, внаслідок незаконної рубки 10 дерев породи Граб, Бук та Дуб, відповідає вимогам постанови КМУ №575 від 10.05.2022 « Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Таким чином, розмір шкоди, визначений в розрахунку розміру шкоди від 01.02.2023 в сумі 252472,05 грн документально підтверджується.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 20.09.2020 у справі № 920/1106/17, від 20.09.2018 у справі № 909/495/17, від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08 2018 у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 у справі № № 917/1216/17, порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Така ж позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 906/366/20.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема підстав невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений в формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами частини 2 статті 614, частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника. Тобто, відповідач, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини, довести, що в діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог та правил щодо забезпечення режиму охорони, збереження та використання лісу, нездійснення належного контролю по охороні лісу, призвело до вирубки лісу у вигляді 10 дерев, що є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо, хто конкретно здійснив відповідні дії, оскільки визначальним є факт порушення відповідачем обов`язків по охороні лісу.

Відтак, наведене свідчить про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна вирубка дерев, завдана шкода, протиправні дії відповідача, які полягають у незабезпеченні належної охорони лісу та організації незаконної порубки лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діяльністю відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 252472,05 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність належними доказами позовних вимог про стягнення з державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство на користь Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 252472,05 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві не спростував позовних вимог належними, достовірними, допустимими та вірогідними доказами.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство (Чернівецька обл., с. Валя Кузьміна, вул. Головна, 25, ) на користь Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району (Чернівецький район, с. Горішні Шерівці, вул. Задубрівська, 1, ) шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 252472,05 грн (отримувач Чернівецьке ГУК/Горішньошеровецька ТГ, код отримувача 37836095, банк отримувача Казначейство України, номер рахунку UA 0024389, код класифікації доходів бюджету 24062100).

3. Стягнути з державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Чернівецьке лісове господарство (Чернівецька обл., с. Валя Кузьміна, вул. Головна, 25, ) на користь Чернівецької обласної прокуратури судовий збір в сумі 3787,08 грн на розрахунковий рахунок UA0004946, ДКСУ м. Київ, .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 24.11.2023.

Суддя В.В.Дутка