ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2023 р. Справа № 924/927/23

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Бородата К.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Волочиської міської ради

до Клининської гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області, с.Клинини, Хмельницького району, Хмельницької області

до ПП "Аграрна компанія 2004", с.Попівці, Хмельницького району, Хмельницької області

про визнання недійсним договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 22.05.2023р.

Представники сторін:

Від позивача: не з"явився;

Від відповідачів: Лозюк С.Ф. - представник ПП "Аграрна компанія 2004" за довіреністю 1/д від 02.01.2023р.;

Від прокуратури: Лежнін О.І. - посвідчення №072474 від 01.03.2023р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: з оголошенням перерви в засіданні суду від 13.11.2023р.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Волочиської міської ради до Клининської гімназії Волочиської міської ради Хмельницькї області, с.Клинини, Хмельницького району, Хмельницької області, ПП "Аграрна компанія 2004", с.Попівці, Хмельницького району, Хмельницької області про визнання недійсним договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 22.05.2023р..

Ухвалою суду від 31.08.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2023р. провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання ПП «Аграрна компанія 2004» звільнити займану ним земельну ділянку державної форми власності з кадастровим номером :01:005:0004 площею 9,9689 га на підставі Договору від 22.05.2023р., що підтверджується укладенням додаткової угоди до договору від 22.05.2023 року, який є предметом спору у даній справі, про розірвання даного договору від 22.05.2023 року закрито.

На адресу суду 30.10.2023р. від відповідача ПП "Аграрна компанія 2004" надійшов відзив на позов в якому представник відповідача зазначає, що Волочиська міська рада, як самостійна юридична особа, відповідно до положень чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення, у т.ч. шляхом звернення до суду, для визнання недійсним договору на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду.

З огляду на вказані обставини справи, сама присутність прокурора на судовому процесі в якості позивача ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, та створює відчуття нерівності у сторони відповідача.

На думку відповідача відносини, які виникли між сторонами не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди землі, оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо передачі відповідачеві земельної ділянки за плату, не наділяє його правом користувача, а також не передбачає обов`язків останнього з її використання.

Прокурор заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним мав довести, а суд встановити факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

У поданому суду письмовому поясненні від 06.11.2023р., представник відповідача Клининської гімназії Волочиської міської ради повідомляє, що умови договору підряду (на вирощування товарної сільськогосподарської продукції) від 22.05.2023 року виконані сторонами. Претензій до ПП «Аграрна компанія 2004» щодо виконання умов даного договору не має.

Земельна ділянка, кадастровий номер: :01:005:0004, площею 9,9689 не витребувана із постійного користування Клининської гімназії Волочиської міської ради, згідно меж та конфігурації.

Між ПП «Аграрна компанія 2004» та Клининською гамназією 15.09.2023 року укладено додаткову угоду до договору від 22.05.2023 року, який є предметом спору у даній справі, про розірвання даного договору від 22.05.2023 року.

Присутній в засіданні суду представник ПП «Аграрна компанія 2004» проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Також, у своїй промові в судових дебатах зазначив, сторони підтвердили, що земельна ділянка із кадастровим номером: :01:005:0004, площею 9,9689 га не вибувала із постійного користування навчального закладу, згідно меж та конфігурації.

30.10.2023 року директор Клининської гімназії надіслав до суду письмові пояснення де повідомив суд, що умови договору підряду від 22.05.2023 року виконані сторонами. Претензій до ПП «Аграрна компанія 2004» щодо виконання умов даного договору немає.

Земельна ділянка, кадастровий номер: :01:005:0004, площею 9.9689 га не вибувала із постійного користування Клининської гімназії Волочиської міської ради, згідно меж та конфігурації.

Між ПП «Аграрна компанія 2004» та Клининська гімназія 15.09.2023 року укладено додаткову угоду до договору від 22.05.2023 року, який є предметом спору у даній справі, про його розірвання.

Волочиська міська рада, як позивач у господарській справі, в особі її голови у листі від 31.10.2023 року за №2238/04-12/15в, також підтвердила про укладення додаткової угоди від 15.09.2023 року про розірвання договору підряду від 22.05.2023 року, а також те, що договірні зобов`язання за вказаним договором було виконано обома сторонами у повному обсязі. Жодних претензій чи зауважень щодо виконання умов припиненого договору у Клининської гімназії до ПП «Аграрна компанія 2004» немає.

Таким чином, має місце повне виконання сторонами умов договору підряду від 22.05.2023 року на вирощування товарної сільськогосподарської продукції.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу мас бути обєктивно виправданим та обгрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне субєктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021р. у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021р. у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022р. у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див, постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічні висновки сформульовано в пунктах 5.5- 5.8, 5.12, 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022р. у справі № 908/976/19.

Фактично уточнюючи висновок, викладений в пункті 5.29 постанови від 21.09.2022р. у справі №908/976/19, Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023р. у справі №522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України).

Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.

На думку відповідача є усі підстави вважати, що прокурором, як позивачем, неправильно (неефективно) обрано спосіб захисту.

На підставі наведеного, представник відповідача ПП «Аграрна компанія 2004» просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Присутній в засіданні суду прокурор позовні вимоги підтримав.

Представник Клининської гімназії Волочиської міської ради в засідання суду не з"явився.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Клининська гімназія Волочиської міської ради Хмельницької області у складі гімназії, початкової школи та закладу дошкільної освіти створено згідно рішення сесії Волочиської міської ради №2-8/2021 від 27.04.2021р. шляхом реорганізації Клининського ПВК Волочиської міської ради Хмельницької області у складі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та дошкільного навчального закладу і є комунальною власністю Волочиської ОТГ. Засновником закладу є Волочиська міська рада.

Заклад є юридичною особою, має печатку і штамп установленого зразка, ідентифікаційний номер, а також може мати самостійний баланс, рахунки в банківських установах.

Заклад освіти є неприбуткового організацією, і не має на меті розподіл отриманих доходів для засновника працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними, осіб.

Матеріально-технічна база навчального закладу, включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено на балансі.

Майно закладу освіти перебуває у комунальної власності територіальної громади і закріплено за ним на правах управління.

Заклад освіти відповідно до вимог чинного законодавства користується землею, іншими природними ресурсами і несе відповідальність за дотриманні вимог і норм їх охорони.

Об`єкти та майно закладу освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням.

Згідно інформаційної довідки, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у постійному користуванні Клининської гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області перебуває земельна ділянка за кадастровим номером :01:005:0004 площею 9,9689 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Клинини на території Волочиської ОТГ.

Вищевказана земельна ділянка па праві постійного користування перебуває у Клининської гімназії Волочиської міської ради та надана навчальному закладу для дослідних та навчальних цілей.

Згідно Довідки Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0004 площею 9,9689 га сільськогосподарського призначення розташованих в межах населеного пункту с.Клинипи Волочиської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області становить 996 тис. грн.

22.05.2023р. між Клининською гімназією Волочиської міської ради Хмельницької області та ПП «Аграрна компанія 2004» укладено договір підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції терміном дії на 1 рік.

Згідно умов договору, зокрема п.1.1 Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи з вирощування сільськогосподарської продукції за завданням Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплати викопану роботу.

Окрім цього, п.2.1 Договору передбачено, що Замовник зобов`язується надати Підряднику товарно-матеріальні цінності (посівний матеріал, добрива, дизельне пальне, тощо) необхідні для виконання договору.

Також, відповідно до п.4.3 Договору зазначено, що Замовник зобов`язується сплатити Підряднику ціну робіт, визначену у відповідному завданні, протягом 5 календарних, днів після отримання ним повідомлення Підрядника готовність до передання Замовнику виконаних робіт (сільськогосподарської продукції).

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що Підрядник зобов`язується передати замовнику вирощену за цим договором сільськогосподарську продукцію або врожай протягом 5 календарних днів після повної оплати Замовником ціни, роботи та виплати Підряднику сум визначених згідно п.4.6 договору.

Відповідно до п.4.5. Договору, у разі несплати Замовником обумовлених п.4.3. сум, Підрядних має право використати результат робіт сільськогосподарську продукцію або врожай на власний розсуд. В цьому випадку Підрядник зобов`язується у строк до 31 грудня відповідного поточного року порахувати Замовнику різниць між заборгованістю Замовника перед Підрядником і вартістю продукції, що визначена у Завданні на відповідний календарний рік.

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що Замовник погоджується з тим, що у разі, якщо він не сплатив обумовленої договором ціни роботи або будь-якої іншої суми, належної Підрядникові у зв`язку з виконанням цього договору, а також будь-яких сум, які підлягають сплаті Замовником Підряднику за іншими договорами (купівлі-продажу, поставки, фінансової допомоги, відступлення права вимоги тощо). Підрядник має право притримати до повернення та обмежити доступ Замовника до земельних ділянок, визначених в п.1.5. договору, до моменту повного розрахунку.

Відсутність оплати ціни роботи Підрядника, а також будь-яких сум, що піддягають сплати Замовником на користь Підрядника за іншими договорами купівлі-продажу, поставки, фінансової допомоги, відступлення права вимоги, тощо) па дату збору врожаю є достатньою підставою для збирання Підрядником сільськогосподарської продукції за цим договором відповідно до технології і строків вирощування сільськогосподарських культур. В ньому випадку Підрядник має право вирахувати належні йому суми (з врахуванням виплат пов`язаних із збиранням врожаю) з вартості зібраного врожаю.

Оскільки Договір укладено в супереч вимогам чинного законодавства позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсним договір від 22.05.2023р. на вирощування товарної сільськогосподарської продукції, який укладений між Клининською гімназією Волочиської міської ради Хмельницької області, с.Клинини, Хмельницького району, Хмельницької області та ПП "Аграрна компанія 2004", с.Попівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Аналізуючи надані докази, пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Відповідно до абзаців першого і другого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абзацами першим, другим і третім частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

На виконання абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 27.07.2023р. Волочиською окружною прокуратурою спрямовано повідомлення до Волочиської міської ради №5.1-3286 внх-23 щодо встановлених порушень вимог земельного законодавства при використанні Клининською гімназією, земельної ділянки, яка надана їй в постійне користування.

Згідно листа Волочиської міської ради від 09.08.2023р. №1519/0-1-12/10в, останні не мають можливості вжити заходів представницького характеру спрямованих па розірвання укладеного договору та повернення спірної земельної ділянки.

Використання земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0004 площею 9,9689 га, не за цільовим призначенням порушує інтереси держави, а тому в даному разі прокурор при зверненні з даним позовом набуває статусу позивача.

Невжиття Волочиською міською радою як засновником навчального закладі заходів щодо розірвання договору від 22.05.2023р. на вирощування товарної сільськогосподарської продукції та повернення земельної ділянки свідчить на пасивну поведінку органу місцевого самоврядування.

04.08.2023р. на адресу Клининської гімназії Волочиської місько ради Хмельницької області, скеровано лист аналогічного змісту щодо виявлених порушень земельного законодавства.

Однак, будь-якої відповіді із навчального закладу на адресу окружної прокуратури станом на 18.08.2023р. не надходило.

Укладення договору від 22.05.2023р. на вирощування товарної сільськогосподарської продукції між Клининською гімназією та ПП «Аграрна компанія 2004» всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси у сфері законності використання та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом, оскільки уповноваженими органами заходи щодо визнання спірного договору недійсним з моменту його укладення по теперішній час не вживаються, незважаючи на те, що окружного прокуратурою скеровувалися листи про приведення укладених вищезазначених правовідносин у відповідність до вимог чинного законодавства.

В даному випадку зверненння прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності, при вирішенні суспільно значимого питання передачі в користування земельної ділянки навчального закладу з цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей, і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Зважаючи на викладене та враховуючи те, що Волочиська міська рада та Клининська гімназія Волочиської міської ради Хмельницької області, не вживають заходи спрямовані на визнання спірного договору недійним або його розірвання з моменту його укладення по даний час, є достатні підстави для подання відповідного позову Волочиського окружною прокуратурою.

Щодо визнання недійсним договору від 22.05.2023р. на вирощування товарної сільськогосподарської продукції судом враховується наступне.

Відповідно до п.1 ст. 202 ЦК України прапочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво чи багатостороннім правочниом є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст. 202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ньому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатпості; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочип має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочип має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст Договору, вбачається, що навчальний заклад фактично передав ПП «Аграрна компанія 2004» у платне користування земельну ділянку.

Укладенням удаваного договору під назвою Договір підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції сторони фактично приховали укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочип, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, якщо буде встановлено, що правочип був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочип, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

У такій ситуації існують два правочипи: один удаваний, а інший той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочип своєю формою прикриває реальний правочин.

Північно-західним апеляційним господарським судом зазначено, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінні відповідності волі сторін та укладеною договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення нікчемності або про визначення його недійсним.

До спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди земельної ділянки.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовнми актами.

Вказаними законодавчими актами визначено істотні умови та порядок укладання договору оренди, якого, в даному випадку сторонами дотримано, не було.

Статтею 6 Законом України «Про оренду землі» унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, ним та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ст.1130 ЦКК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону.

Відповідно до ч.2 ст. 1130 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Договір про спільну діяльність укладається в письмовій формі.

Враховуючи норми ст.1130 ЦК України, а також положення оспорюваного договору від 22.05.2023р. в якому відсутні досягнуті сторонами істотні умови, що характерні для договорів про спільну діяльність, зокрема договором не визначені вклади сторін (їх частки), які вони об`єднують для здійснення спільної діяльності, що в силу приписів ст.ст. 1137, 1138, 1139 ЦК України є визначальним при розподілі прибутку, спільних витрат, збитків та відповідальності за спільними зобов`язаннями.

Також спірний договір від 22.05.2023р. не є договором підряду та договором про надання послуг оскільки, згідно із ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити викопану роботу. Договір підряду може укладатися па виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Згідно отриманої від навчального закладу інформації від 19.07.2023р. № 43 встановлено, що Клининська гімназія входить до об`єктів комунальної власності Волочиської міської ради й відповідно фінансується з місцевого бюджету, кошти на виконання умов договору щодо оплати робіт у навчальному закладі не передбачені, товарно-матеріальні цінності (посівний матеріал, добрива, пальне, тощо) закладом не придбано, навчальним закладом розрахунки за виконання умов договору не проводились, у Клининської гімназії спеціально обладнаних приміщень для зберігання сільськогосподарської продукції немає, метою укладеного договору є отримання Клининською гімназією прибутку, який використовується тільки для нагальних потреб закладу.

Отже, укладенням договору від 22.05.2023р. навчальний заклад не спроможний виконати його умови.

Основною метою договору є отримання прибутку як навчальним закладом так і ПП «Аграрна компанія 2004», а не використання земельної ділянки за цільовим призначенням пов`язаний із навчальним процесом.

Окрім цього, даний договір суперечить пункту 1.7. Статуту навчального закладу, оскільки заклад освіти є неприбутковою організацією, і не мас на меті розподіл отриманих доходів для засновника працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними, осіб.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Проаналізувавши умови оспорюваного договору можна зробити висновок, що договір від 22.05.2023р., укладений між сторонами, не містить ознак ні договору про спільну діяльність, ні договору підряду, ні договору про надання послуг, а також не є змішаним договором.

Враховуючи зміст вищенаведених та інших умов оспорюваного правочину, досліджуючи правову природу зазначеного договору, слід прийти до висновків про те, що укладенням удаваного договору від 22.05.2023р. сторони фактично приховали укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, відносини сторін за спірним правочином регулюються правилами, встановленими для договорів оренди землі.

За нормою ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто, при оренді землі здійснюється обробіток ґрунту, що становить собою користування земельною ділянкою, внаслідок якого вирощується товарна сільськогосподарська продукція.

З огляду на зазначене, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане в користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Також оспорюваний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», якою визначено порядок укладення договору оренди землі, а саме: укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до інформації Волочнської міської ради від 14.06.2023р. №311.60/04-12/10в рішення на пленарних засіданнях Волочиської міської ради щодо падання дозволу на укладення договору від 22.05.2023р. не виносилось.

Клининська гімназія розпорядилась земельною ділянкою якою не мала права розпоряджатись без відповідного рішення.

Використання земельної ділянки, наданої Клининській гімназії Волочиської міської ради для науково-дослідних і навчальних цілей (згідно цільового призначення, вказаного в інформаційний довідці з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) для ведення товарного- сільгоспвиробництва (вирощування, оброблення, збирання та реалізації сільськогосподарської продукції з метою отримання прибутку) суперечить вимогам ч. 1 ст. 96 ЗК України.

Земельна ділянка, з огляду на умови спірного договору, фактично використовується ПП «Аграрна компанія 2004» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування, оброблення, збирання та реалізації сільськогосподарської продукції з метою отримання прибутку).

Таким чином, спірний договір суперечить положенням п. «а» ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, у зв`язку з використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням, а тому, згідно п. б) ч. 1 ст. 21 Земельного кодексу України, спірний договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостого статті 203 цього Кодексу.

Згідно із вимогами п. п. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, шо не відповідає вимогам закону, або вчинено з мстою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути па вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 3 ст.207 ГК України передбачено, що виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Враховуючи викладене, спірний договір не є договором про спільний обробіток земельної ділянки, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам ЦК України, ЗК України, закону України «Про оренду землі», та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним.

У зв`язку із тим, що спірний договір є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», укладений не уповноваженою стороною та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 203, 215 ЦК У країни.

В контексті раціонального використання земель, необхідно зазначити, що відповідне завдання, нормативного регулювання земельних відносин не може бути досягнуто шляхом здійснення землекористування суб`єктом, здатним її раціонально використовувати, а не спеціальним суб`єктом, якому вона була надана. Відсутність ресурсів у спеціального суб`єкта землекористування не може компенсуватися внаслідок зміни суб`єкта зміни землекористування без зміни титулу чи цільового використання.

Відповідно до статуту Клининської гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області, навчальний заклад знаходиться у комунальній власності засновником навчального закладу є Волочиська міська рада.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власником земельної ділянки за кадастровим номером :01.005:0004 площею 9,9689 га, яка перебуває у постійному користуванні навчального закладу є Волочиська рада Хмельницької області.

У зв"язку із тим, що спірний договір є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», укладений не уповноваженою стороною та не спрямований па реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, позов Заступника керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Волочиської міської ради, суд вважає за необхідне задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір від 22.05.2023р. на вирощування товарної сільськогосподарської продукції, який укладений між Клиниською гімназією Волочиської міської ради Хмельницької області, с.Клинини, Хмельницького району, Хмельницької області та ПП "Аграрна компанія 2004", с.Попівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Стягнути з Клининської гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області (31224, с.Клинини, Хмельницького району, Хмельницької області, вул.Шкільна, 11, код: 40715523) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м.Хмельницький, Військоматський провулок, 3, код: 02911102, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА 0002814, код класифікації видатків бюджету 28000) - 1 342,00 грн. (одну тисячу триста сорок дві гривні 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з ПП "Аграрна компанія 2004" (31221, с.Попівці, Хмельницького району, Хмельницької області, вул. Шкільна, 34а, код: 33007579) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м.Хмельницький, Військоматський провулок, 3, код: 02911102, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА 0002814, код класифікації видатків бюджету 28000) - 1 342,00 грн. (одну тисячу триста сорок дві гривні 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 5 прим.:

1- до справи

2- позивачу - ;

3- позивачу - ;

4 - відповідачу - ;

5 - відповідачу - ПП "Аграрна компанія 2004", 31222, с.Попівці, Хмельницького району, вул.Шкільна, 34а