ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Справа № 906/138/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: Гриб Ю.М.

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корпорація Радіан" на рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/138/23 в частині задоволення позовних вимог (головуючий суддя Машевська О.П., м. Житомир, повний текст складено 03.08.2023)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Приватного підприємства "Корпорація Радіан"

про стягнення 312678,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства "Корпорація Радіан" про стягнення 312678,31 грн, з яких: 203409,53 грн заборгованості по орендній платі, 3 666,73 грн 3% річних, 21365,54 грн інфляційних втрат, 56620,13 грн пені, 22123,52 грн відшкодування комунальних витрат за договором, 228,32 грн 3% річних, 1459,06 грн інфляційні збитки, 3805,48 грн пені.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання по сплаті коштів за орендну плату та комунальних втрат згідно умов Договору оренди №09/14-598/7/21 нерухомого майна від 22.10.2021.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 по справі №906/138/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Радіан" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк": 203 409, 53 грн заборгованості по орендній платі; 56 525,59 грн пені; 3658,79 грн 3% річних; 20409,31 грн інфляційних втрат; 22123,52 грн відшкодування комунальних витрат; 3769,74 грн пені; 226,18 грн 3% річних; 1354, 62 грн інфляційних втрат; 3233,21 грн судового збору. Відмовлено у стягненні 94,54 грн пені, 7,94 грн 3% річних, 956,23 грн інфляційних втрат по орендній платі, 35,74 грн пені, 2,14 грн 3% річних та 104,44 грн інфляційних втрат по відшкодуванню комунальних витрат. Повернуто Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1438,94 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією №264291 від 20.01.2023 ухвалою суду.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Приватне підприємство "Радіан" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 в частині задоволення позовних вимог та постановити в цій частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач, посилається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні погодився із доводами позивача про те, що до визначення розміру орендної плати необхідно застосовувати сукупний індекс інфляції за попередні шість місяців за квітень 2022 року у розмірі 25 310,28 грн., який застосовувався у період квітня-вересня 2022 року включно. Вказаний висновок є помилковим, оскільки він ґрунтується на помилковому тлумаченні п.4.5 Договору. Отже, відповідач не визнає суму боргу за орендними платежами в розмірі - 203 409 грн. 53 коп. і вважає, що фактична сума боргу з орендної плати, з якою він погоджується - 191 858,13 грн. Різниця складає - 11 551, 40 грн

Окрім цього, відповідач зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що 17.11.22р. позивач надіслав електронним шляхом (з адреси представника банку - на адресу відповідача: , в порядку, передбаченому п. 11.7 Договору відповідачу Акт звіряння розрахунків, відповідно якого станом на 14.11.2022 заборгованість Підприємства з орендної плати та комунальних платежів складає 222 298,54 грн.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не досліджено та не з`ясовано наявність розбіжностей між різними документами позивача та визнано обґрунтованою до стягнення заборгованість зі сплати орендної плати за Договором на загальну суму 203 409,45 грн, визнано обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному розмірі позовну вимогу про відшкодування фактичних витрат за комунальні та інші послуги на суму 22 123,52 грн. Щодо неможливості виконання відповідачем своїх обов`язків зі сплати орендних платежів в період з 24.02.2022 по 26.12.2022 в силу вимог чинного законодавства України скаржик зазначає, що з 2009 року корпоративні права у розмірі 99,772644% майна ПАТ "Промінвестбанк" () належали ДКР "ВЕБ.РФ" (російська федерація). З урахуванням викладеного вище, з 03.03.2022 року на законодавчому рівні для Підприємства існувала пряма заборона на виконання грошових зобов`язань, кредитором за яким є особа, пов`язана із державою-агресором, в даному випадку ПАТ «Промінвестбанк».

Скаржник зазначає, що до 26.12.2022 Приватне підприємство "Корпорація Радіан" не знало та не могло знати про примусове вилучення (націоналізацію) в Україні об`єктів права власності російської федерації, а саме: корпоративних прав ПАТ "Промінвестбанк" (), що належать ДКР "ВЕБ.РФ" і відповідно зняття заборон (обмежень) встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 187. Отже, в даних спірних правовідносинах не є правопорушником, так як невиконання зобов`язання не пов`язано з його діями або бездіяльністю, а сталося внаслідок заборони на виконання ним зобов`язання, яка була встановлена постановою КМУ № 187 (набрала чинності 04.03.2022 року) та бездіяльністю позивача щодо внесення відповідних даних про зміну кінцевого бенефіціарного власника ПАТ "Промінвестбанк" до Єдиного державного реєстру.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає безпідставним задоволення судом першої інстанції вимог позивача щодо стягнення: 11 551, 40 грн. - суму основного боргу за орендними платежами; 3 658,79 грн. - 3% річних за ст. 625 ЦК України; 20 409,31 грн. - інфляційні витрат за ст. 625 ЦК України; 56 525,59 грн. - пеня за порушення п. 8.2 Договору оренди; 226,18 грн. - 3% річних за ст. 625 ЦК України; 1 354,62 грн. - інфляційні витрати за ст. 625 ЦК України; 3 769,74 грн. - пеня.

Ухвалою суду від 05.08.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Корпорація Радіан" на рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/138/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11 жовтня 2023 року.

02 жовтня 2023 року від позивача надійшов відзив в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «Корпорація Радіан», рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023р. залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.10.2023 підтримав доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення.

В судовому засіданні 11.10.2023 представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив та надав відповідні пояснення.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі №906/138/23 до 11:30 год. 22 листопада 2023 року. Забезпечено представнику Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" адвокату Гриба Ю.М. та представнику Приватного підприємства "Корпорація Радіан" адвокату Мамедову А.В. участь в судовому засіданні у справі N 906/138/23 в якому оголошено перерву до 11:30 год. 22 листопада 2023 року в режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 року N 1845/0/15-21.

18 жовтня 2023 року Приватного підприємства «Корпорація Радіан» надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні 22.11.2023 представник позивача просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «Корпорація Радіан», рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023р. залишити без змін.

Представник відповідача 22.11.2023 не прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснивши засобами телефонного зв`язку підставу неможливості участі в судовому засіданні зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Приватного підприємства «Корпорація Радіан».

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні 11.10.2023, представника позивача в судовому засіданні 22.11.2023, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корпорація Радіан" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/138/23 в частині задоволення позовних вимог без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (позивач, Банк, орендодавець) та Приватним підприємством "Корпорація Радіан" (відповідач, Підприємство, орендар) укладений Договір оренди №09/14-598/7/21, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, за адресою: Житомирська область, м. Житомир, бульвар Новий, 7, загальною площею 170, 6 (сто сімдесят цілих шість десятих) кв.м. План та місце розташування об`єкту оренди у будівлі наведені у Додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору (надалі за текстом - Договір оренди №09/14-598/7/21) (а.с. 15-19 т.1).

Об`єкт оренди належить орендодавцю на праві власності балансова вартість будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди складає 4351800,00грн (чотири мільйони триста п`ятдесят одна тисяча вісімсот гривень нуль копійок). Орендар буде використовувати об`єкт оренди для розміщення офісу (п.п. 1.2. - 1.4. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Передача об`єкту оренди здійснюється за Актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін (п. 2.1. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Строк оренди складає 18 (вісімнадцять) місяців з моменту прийняття об`єкту оренди орендарем за Актом приймання-передачі об`єкта оренди (п.3.1. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Сторони погодили, що після закінчення строку Договору, встановленого пунктом 3.1., поновлення Договору на той самий строк не допускається (п.3.3. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Орендна плата за користування об`єктом оренди в місяць складає 23 000,00грн (двадцять три тисячі гривень нуль копійок), у тому числі ПДВ (п.п. 4.1. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Щомісячно орендар сплачує орендну плату в розмірі, передбачену в п. 4.1. цього Договору, крім того відшкодовує орендодавцю фактичні витрати, пов`язані з утриманням об`єкту оренди та прибудинкової території (крім того ПДВ) (п. 4.2. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю в електронній формі рахунки, а орендар на підставі отриманих від орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця.

Орендну плату за перший місяць користування об`єктом оренди орендар сплачує протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунків від орендодавця в електронній формі.

Надлишково сплачені кошти орендарем за цим Договором підлягають зарахуванню орендодавцем в рахунок погашення заборгованості орендаря з орендної плати та інших платежів за Договором (підп. 4.2.1. п. 4.2. Договору оренди №09/14-598/7/21.

Орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме:

- активна електроенергія - пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди;

- газопостачання та розподіл природного газу - пропорційно площі об`єкту оренди до опалювальної площі об`єкту, що опалюється природним газом - 392,1 кв.м.

Витрати, що не передбачені п. 4.2.2. Договору, входять до складу орендної плати (підп. 4.2.2. п. 4.2. Договору оренди №09/14-598/7/21).

У разі неотримання рахунку орендарем від орендодавця за 3 (три) календарні дні до закінчення строку сплати, визначеного п. 4.2. цього Договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі згідно з рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами Договору.

Орендар має право у порядку п. 11.7. цього Договору звернутися до орендодавця із запитом про надання рахунку повторно. Після отримання рахунку за таким зверненням орендар зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку сплатити на користь орендодавця різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, що зазначена в наданому орендодавцем рахунку. За відсутності звернення орендаря до орендодавця щодо повторного надання рахунку/рахунків у передбачений вище строк, рахунок/рахунки вважаються такими, що отримані орендарем та підлягають оплаті у повному обсязі згідно з умовами цього Договору.

У випадку виникнення заборгованості орендаря перед орендодавцем зі сплати орендної плати та інших платежів за цим Договором. Орендарю направляється вимога, враховуючи положення ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.2.3. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Орендодавець нараховує, а орендар сплачує орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим Договором протягом строку оренди, починаючи з дати укладення Акту приймання-передачі об`єкту оренди по дату укладення Акту приймання-передачі об`єкту оренди (повернення з оренди) включно. Строк оренди визначається з моменту підписання Акту приймання-передачі об`єкту оренди уповноваженими представниками сторін до моменту спливу строку оренди, зазначеного у п. 3.1. Договору (п. 4.4. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, який публікується Державною службою статистики України, за попередні шість місяців, при цьому сторони погоджуються, що індексація розміру орендної плати не потребує внесення змін до цього Договору. Відлік шестимісячного періоду розпочинається з місяця, в якому об`єкт оренди переданий в оренду (п. 4.5. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Орендодавець має право за рахунок сплаченого орендарем гарантійного платежу покрити заборгованість орендаря за платежами та/або штрафними санкціями, встановленими цим Договором, про що повідомляє орендаря у порядку, передбаченому п. 11.7. Договору. Таке повідомлення є одночасно письмовою вимогою до орендаря про поновлення гарантійного платежу. Залишок невикористаних коштів повертається орендодавцем орендарю (п.4.7. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Орендні та інші платежі за цим Договором перераховуються орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця, вказаний в п. 12 цього Договору. Датою отримання орендодавцем орендних та інших платежів згідно з цим Договором є дата зарахування коштів на відповідний рахунок орендодавця (п. 4.9. Договору оренди №09/14-598/7/21).

У випадку наявності заборгованості орендаря з платежів, передбачених цим Договором, кошти, що надійдуть від нього, підлягають зарахуванню орендодавцем у наступному порядку:

- у першу чергу - заборгованість за цим Договором;

- у другу чергу - пеня та/або штраф згідно з умовами Договору;

- у третю чергу - поточні платежі згідно з умовами Договору (п. 4.11. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі. У випадку не передання орендодавцю об`єкту оренди за Актом приймання-передачі орендодавець повертає об`єкт оренди самостійно у передбаченому цим Договором порядку, при цьому об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з дня складання акту відкриття та звільнення об`єкта оренди згідно з п. 6.5. цього Договору (п. 6.2. Договору оренди №09/14-598/7/21).

У випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим Договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожен день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за Договором у розумінні ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовилися збільшити тривалість позовної давності до вимоги про стягнення пені, встановленої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років (п. 8.2. Договору оренди №09/14-598/7/21).

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань згідно з цим Договором (п. 11.1. Договору оренди №09/14-598/7/21).

У п. 11.7. Договору оренди №09/14-598/7/21 сторони, серед іншого, домовилися про те, що сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною другій стороні з електронної адреси та на електронну адресу/адреси, зазначені у п. 12 Договору.

22 жовтня 2021 року за актом приймання-передачі об`єкта оренди, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м. Житомир, бульвар Новий, 7 орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди нерухомого майна площею 170,6 кв.м. (а.с. 20 т.1).

Позивач взяті на себе зобов`язання за Договором оренди нерухомого майна №09/14-598/7/21 від 22.10.2021 року виконав у повному обсязі, передав відповідачу (орендарю) у строкове платне користування нерухоме майно за адресою: Житомирська область, м. Житомир, бульвар Новий,7.

06 жовтня 2022 року згідно Акту приймання-передачі (повернення з оренди) орендарем повернуто орендодавцю з оренди нерухоме майно, за адресою: Житомирська обл., м.Житомир, бульвар Новий, буд. 7, загальною площею 170,6 кв.м. (а.с. 21 т.1).

За користуванням об`єктом оренди та фактичними витратами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди, Банк надіслав Підприємству в електронній формі рахунки-фактури:

- по сплаті орендних платежів:

1) №828 від 10.02.2022. на 23 000,00грн (орендна плата за період з 01.02.2022 по 28.02.2022) (а.с. 23 т.1);

2) №285 від 23.06.2022 на суму 23000,00грн (орендна плата за період з 01.03.2022 - 31.03.2022) (а.с. 32 т.1);

3) №1486 від 13.04.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за період з 01.04.2022 - 30.04.2022 на суму 19166,67грн; індексація орендної плати за період 01.04.2022 - 30.04.2022 на суму 1925,23грн, ПДВ - 4 218,38грн) (а.с. 26 т.1);

4) №1752 від 05.05.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за період з 01.05.2022 - 31.05.2022 на суму 21091,90грн, ПДВ - 4 218,38грн) (а.с. 30 т.1);

5) №285 від 28.06.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за червень 2022 року) (а.с. 34 т.1);

6) №285 від 15.07.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за період з 01.07.2022 - 31.07.2022) (а.с. 36 т.1);

7) №285 від 08.08.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за 01.08.2022 - 31.08.2022) (а.с.40 т.1);

8) №285 від 13.09.2022 на суму 25310,28грн (орендна плата за 01.09.2022 - 30.09.2022) (а.с. 42 т.1);

9) №285 від 17.10.2022 на суму 5547,85грн (орендна плата за період з 01.10.2022 - 06.10.2022) (а.с. 50 т.1), загалом на суму 203409, 53грн;

- по відшкодуванню фактичних витрат за комунальні та інші послуги, а саме:

1) №1386 від 11.04.2022 на суму 7 426,12грн (а.с. 24 т.1);

2) №1543 від 21.04.2022 на суму 5 618, 47грн (а.с. 28 т.1);

3) №285 від 02.08.2022 на суму 3 409, 96грн (а.с. 38 т.1);

4) №285 від 17.11.2022 на суму 3 234, 51грн (а.с. 52 т.1);

5) №285 від 13.10.2022 на суму 753, 29грн (а.с. 44 т.1);

6) №285 від 13.10.2022 на суму 765,04грн (а.с. 46 т.1);

7) №285 від 13.10.2022 на суму 916,13грн (а.с. 48 т.1), загалом на суму 22 123, 52 грн.

20 березня 2022 року Банк надіслав Підприємству лист в якому повідомив про те, що рішенням Правління Національного банку України №90-рш/БТ від 25.02.2022 "Про відкликання банківської ліцензії та ліцензію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №130 від 25.02.2022 "Про початок ліквідації ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Промінвестбанку". Одночасно, Банк повідомив про те, що на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист ТПП України №2024/02.7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та звернуто увагу на те, що у разі продовження діяльності, користування майном Банку, а також, безумовно, знаходженням в умовно безпечному місті, визнання воєнного стану форс-мажорними обставинами не може звільняти Підприємство від обов`язку щодо виконання зобов`язань за договором (а.с. 57 т.1).

20 вересня 2022 року листом за №1216/08 Банк повідомив Підприємство про те, що відповідно до вимог Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються", затвердженого рішенням Фонду від 24.03.2016 №388, 13.09.22 проведені відкриті торги (аукціон) з продажу нерухомого майна Банку, за адресою: Житомирська обл., м. Житомир, бульвар Новий, буд. 7, в результаті якого було визначено переможця та вказав, що відповідно до п. 6.1. Договору в останній день строку оренди орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди та передати орендодавцю об`єкт оренди за Актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, повідомив про те, що орендарю будуть виставлені рахунки щодо відшкодування фактичних витрат орендодавця, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди, по дату фактичного звільнення об`єкту оренди, а орендар зобов`язаний виконати прийняті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати та відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди у повному обсязі, включно по дату повернення об`єкту оренди з оренди (а.с. 60 т.1).

17 жовтня 2022 року листом за №1872/08 Банк надіслав Підприємству вимогу про сплату боргу, згідно якого вимагав погашення заборгованості з орендної плати та відшкодування послуг, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди на загальну суму 222 298, 54 грн за період з 01.01.2022 до 06.10.2022 (а.с. 54 т.1).

Відповідач на вимогу жодним чином не відреагував, грошові кошти не сплатив.

Таким чином, несплата орендних платежів та відшкодування послуг, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди стала підставою для звернення Банком з позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення з Приватного підприємства "Корпорація Радіан" заборгованості з орендної плати на суму 203 409, 53 грн. 3666,73грн 3% річних, 21365,54грн інфляційних втрат, 56 620,13грн пені за порушення п.8.2 Договору; 22123,52грн відшкодування комунальних витрат за договором, 228,32грн 3% річних, 1459,06грн інфляційних втрат, 3805, 48грн пені за порушення п.8.2 договору оренди.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами частин першої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 285, ч. 1, ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

22 жовтня 2021 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Приватним підприємством "Корпорація Радіан" укладений Договір оренди №09/14-598/7/21, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, за адресою: Житомирська область, м. Житомир, бульвар Новий, 7, загальною площею 170, 6 (сто сімдесят цілих шість десятих) кв.м.

Згідно з п. 4.1 Договору оренди №09/14-598/7/21 орендна плата за користування об`єктом оренди в місяць складає 23 000,00 грн., у тому числі, ПДВ.

Підпунктом 4.2.1. п.4.2. Договору оренди №09/14-598/7/21 сторони передбачили. що щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю в електронній формі рахунки, а орендар на підставі отриманих від орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця.

Згідно п. 4.5. Договору оренди №09/14-598/7/21 орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, який публікується Державною службою статистики України, за попередні шість місяців, при цьому сторони погоджуються, що індексація розміру орендної плати не потребує внесення змін до цього Договору. Відлік шестимісячного періоду розпочинається з місяця, в якому об`єкт оренди переданий в оренду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за період лютого-березня 2022 року визначив підприємству орендну плату у розмірі - 23000,00 грн, та в подальшому, з квітня 2022 року по 06 жовтня 2022 року, визначив суму орендної плати з урахуванням п.4.5. Договору оренди №09/14-598/7/21, у розмірі 25310,28 грн шляхом застосування сукупного індексу інфляції за попередні шість місяців, відлік якого розпочався з місяця, в якому об`єкт оренди був переданий в оренду - з жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 11.7. договору повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії договору, проводяться шляхом направлення письмових або електронних звернень, повідомлень, рахунків на виконання умов п. 4.2 цього договору, сканованих копій документів, що оформлюються в процесі виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором тощо. При цьому повідомлення вважаються направленими належним чином якщо вони надіслані на адреси, зазначені в п. 12 цього договору. Сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною другій стороні з електронної адреси та на електронну адресу/адреси, зазначені у п. 12 Договору.

Позивачем засобами електронного зв`язку на адресу відповідача надсилались рахунки-фактури за орендну плату: №828 від 10.02.2022 на 23000,00 грн (орендна плата за період з 01.02.2022 по 28.02.2022); №285 від 23.06.2022 на суму 23000,00 грн (орендна плата за період з 01.03.2022 - 31.03.2022); №1486 від 13.04.2022 на суму 25 310,28 грн (орендна плата за період з 01.04.2022 - 30.04.2022 на суму 19 166, 67 грн; індексація орендної плати за період 01.04.2022 - 30.04.2022 на суму 1925,23 грн, ПДВ - 4218,38 грн.); №1752 від 05.05.2022 на суму 25 310, 28 грн (орендна плата за період з 01.05.2022 - 31.05.2022 на суму 21091,90 грн, ПДВ - 4218,38 грн); №285 від 28.06.22 на суму 250310,28 грн (орендна плата за червень 2022 року); №285 від 15.07.2022 на суму 25310,28 грн (орендна плата за період з 01.07.2022 - 31.07.2022); 7) №285 від 08.08.2022 на суму 25 310,28 грн (орендна плата за 01.08.2022 - 31.08.2022); 8) №285 від 13.09.2022 на суму 25310,28 грн (орендна плата за 01.09.2022 - 30.09.2022); 9) №285 від 17.10.2022 на суму 5 547,85 грн (орендна плата за період з 01.10.2022 - 06.10.2022), загалом на суму 203409,53 грн.

Твердження відповідача про те, що аналіз змісту пункту 4.5. Договору дозволяє прийти до висновку, що сторони при укладанні Договору передбачили індексацію сум орендної плати лише раз на кожні шість місяців, а не встановлення проіндексованої орендної плати в якості щомісячного платежу, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.

22 жовтня 2021р. за актом приймання-передачі об`єкту оренди об`єкт оренди передано орендодавцем та прийнято орендарем, тому за умовами п. 4.5. зазначеного Договору, кожні шість місяців, відлік якого розпочався з місяця, в якому об`єкт оренди переданий в оренду - жовтень 2021, змінюється розмір орендної плати за місяць шляхом її індексації, і така зміна вперше припала на квітень 2022, а наступна на жовтень 2022 року відповідно.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з визначеним позивачем розміром орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за попередні шість місяців за квітень 2022 року у розмірі 25310,28грн, який застосовувався у період квітня - вересня 2022 року включно.

Таким чином, станом на дату розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі становить 203 409,45 грн., проте, доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по сплаті вказаної суми орендної плати матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Оскільки відповідач користувався нежитловим приміщенням з дня підписання акта приймання-передачі нерухомого майна, тобто з 22.10.2021 року, проте орендної плати позивачу в повному обсязі відповідно до умов укладеного договору не сплачував, тобто належним чином не виконував свої зобов`язання за договором оренди №09/14-598/7/21 нерухомого майна, враховуючи презумпцію правомірності правочину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за договором оренди в розмірі 203 409,45 грн.

Щодо вимог про стягнення відшкодування комунальних витрат на суму 22 123, 52 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.4.2.2. Договору оренди №09/14-598/7/21, орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території: активна електроенергія - пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди; газопостачання та розподіл природного газу - пропорційно площі об`єкту оренди до опалювальної площі об`єкту, що опалюється природним газом - 392,1 кв.м. Витрати, що не передбачені п. 4.2.2. Договору, входять до складу орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що Банком виставлено Підприємству рахунки по відшкодуванню фактичних витрат за комунальні та інші послуги, які останнім не оскаржувались та не заперечувались, а залишені були без будь-якого реагування та оплати, а саме: позивач надіслав електронним шляхом (з адреси представника банку на адресу відповідача, в порядку, передбаченому п. 11.7 Договору) рахунки-фактури: 1) №1386 від 11.04.22р. на суму 7 426, 12 грн; 2) №1543 від 21.04.22р. на суму 5 618, 47 грн; 3) №285 від 02.08.22р. на суму 3 409, 96 грн; 4) №285 від 17.11.22р. на суму 3 234, 51 грн; 5) №285 від 13.10.22р. на суму 753, 29 грн; 6) №285 від 13.10.22р. на суму 765, 04 грн; 7) №285 від 13.10.22р. на суму 916,13 грн в загальному на суму 22 123, 52 грн. Вказані рахунки позивачем направлялися відповідачеві в електронному вигляді, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки позивача.

Докази на підтвердження повної/часткової сплати коштів по відшкодуванню фактичних витрат за комунальні та інші послуги матеріали справи не містять, а відповідачем доказів на спростування вказаного суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення коштів відшкодування фактичних витрат за комунальні та інші послуги на суму 22123,52 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Твердження відповідача про неможливість виконання своїх обов`язків зі сплати орендних платежів в період з 24.02.2022 по 26.12.2022 через прийняття 03 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України постанови №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації", згідно якої встановлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або особи, пов`язані з державою-агресором, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що Банк може бути ліквідований:

1) за рішенням власників банку;

2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч. 6 ст. 77 вказаного Закону).

25 лютого 2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення від №90-рш/БТ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк". Повний та офіційний текст рішення є загальнодоступним на офіційному сайті Національного банку України.

Відповідно до вказаного рішення, з 25 лютого 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд) розпочав ліквідацію ПАТ "Промінвестбанк" строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Банку, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 530 Закону, було призначено Караченцева А.Ю. строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.

Про початок ліквідації ПАТ "Промінвестбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Фондом на своїй загальнодоступній офіційній сторінці в мережі Інтернет 25.02.2022 р. було опубліковане відповідне оголошення.

За визначених обставин, ПАТ "Промінвестбанк" на підставі рішення Правління Національного банку України від 25.02.2022 №90-рш/БТ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №130 від 25.02.2022 р., перебуває в процедурі ліквідації під повним контролем Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що з моменту відкликання банківської ліцензії ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відповідно до законодавства втратило право здійснювати банківську діяльність і втратило ознаки банку в розумінні абзацу четвертого частини першої статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», втратило статус банку, однак не втратило статусу юридичної особи з належною юридичним особам правоздатністю та правосуб`єктністю. У Державному реєстрі банків до теперішнього часу значиться, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" перебуває в процесі ліквідації.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 25 02.2022 р. відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного Банку з ринку, у тому числі шляхом виконання плану ліквідації Банку та здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків.

За ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі делегування їй повноважень, до яких належать, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у разі делегування їй повноважень, після запровадження тимчасової адміністрації в банку, фактично набуває всіх повноваження органів управління та контролю банку та діє в тому числі як представник останнього, зокрема в договірних правовідносинах з клієнтами банку (аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №755/1700/16-ц).

При цьому з моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №161/4985/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема: здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком.

Необхідність залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України зумовлена початком процедури ліквідації та націоналізації ПАТ "Промінвестбанк" в яких всі активи (майно, майнові права кошти) складають ліквідаційну масу Банку та за рахунок їх реалізації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вправі задовольняти вимоги кредиторів. До ліквідаційної маси ПАТ "Промінвестбанк" включені в т. ч. права вимоги до боржників Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", кошти, отримані від ліквідації банку є джерелами формування коштів Фонду, а згідно ч. 2 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку включаються до ліквідаційної маси банку.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що Указом Президента України від 11 травня 2022 року №326/2022 (затверджений Законом України №2249-IX від 12.05.2022 р., який набрав чинності з 19.05.2022 р.) було введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11 травня 2022 року "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів", яким, в свою чергу, вирішено примусово вилучити в Україні такі об`єкти права власності російської федерації та її резидентів:

а) корпоративні права у розмірі 99,772644 відсотка майна публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (код згідно з , місцезнаходження: 01001, м Київ, вул. Малопідвальна, 8), що належать Державній корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" (місцезнаходження: російська федерація, 107996, м.москва, просп. Академіка Сахарова, 9, реєстраційний номер 102);

б) фінансові активи (у вигляді прав вимоги боргу) Державної корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"; Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до юридичних осіб; в) фінансові активи (кошти на накопичувальному та кореспондентських рахунках, облігації внутрішньої державної позики, депозитні сертифікати, що емітовані Національним банком України Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на тому, що повні тексти вказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України, Указу Президента України, Закону України розміщені на відповідних офіційних сайтах Ради національної безпеки і оборони України, Офісу Президента України, Верховної Ради України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів" для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів примусове вилучення об`єктів права власності російської федерації та об`єктів права власності її резидентів з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) на користь держави Україна на підставі і в порядку, встановлених цим Законом.

Згідно із Законом України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів" від 03.03.2022 р. №2116-IX, Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 р. "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів" від 12.05.2022 р. №2249-IX, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 р. №815-р "Деякі питання проведення примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів" Державному підприємству "Національний фонд інвестицій України" було передано на праві господарського відання 5 080 310 373 простих іменних акцій, що становлять 99,772644 відсотка статутного капіталу ПАТ "Промінвестбанк", права вимоги боргу Державної корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" до Банку.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що на даний час, відповідно до інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПАТ "Промінвестбанк", 99,7726 відсотків акцій банку належать Державі Україна в особі Державного підприємства "Національний фонд інвестицій України", позивач зареєстрований відповідно до законодавства України, не має кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) серед яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Тобто, 99,772644 відсотка корпоративних прав ПАТ "Промінвестбанк" було вилучено (націоналізовано) у попередніх власників на користь держави Україна.

Колегія суддів відзначає, що в умовах збройної агресії російської федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (з наступними змінами, внесеними указами Президента України), затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, є в цілому допустимим.

Зокрема, згідно з підпунктом 1 пункту 1 постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації" "…для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань кредиторами (стягувачами), за якими є російська федерація або такі особи (далі -особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації...".

Отже дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб - кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2022, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №925/1248/21.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, згідно приписів постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації" обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій; щодо яких за поданням міністерства, іншого державного органу у зв`язку з провадженням такими юридичними особами діяльності, необхідної для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України або подолання її наслідків Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про тимчасове управління державою відповідними акціями, корпоративними правами або іншими правами участі (контролю), що належать російській федерації або особі, пов`язаній з державою-агресором.

З 29.06.2022 зазначене обмеження не застосовується також до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій.

Крім того, колегія суддів відзначає, що стаття 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дійсно передбачає, що слово «банк» може бути тільки в назві юридичної особи, яка зареєстрована НБУ як банк та має банківську ліцензію. З тієї точки зору, що Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" є зареєстрованим НБУ як банк, але втратив банківську ліцензію та не відновив її, може видатися, що у цьому є певна невідповідність статті 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Однак розуміння статті 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність» про банки має не виходити за межі інших положень банківського законодавства. Дослівне тлумачення статті 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність» про банки в тому контексті, що відкликання банківської ліцензії призводить до необхідності виключення з назви банку слова «банк», не відповідає суті подальших процедур щодо банку, у якого відкликана банківська ліцензія, передбачених цим законодавством. Законом не передбачено виключення з назви банку слова «банк» після відкликання ліцензії банку. Банківським законодавством передбачена послідовність процедур для випадку відкликання банківської ліцензії. Перебування банку у цих процедурах з наявним у його назві словом «банк» не порушує мети спеціальних вимог до назви банку та слова «банк» у його назві, оскільки відсутність банківської ліцензії припиняє банківську діяльність банку але не припиняє сам банк з його існуючими правами та обов`язками, які виникли в результаті банківської діяльності до відкликання банківської ліцензії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №925/698/16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №913/549/17, від 11.03.2020 у справі №905/1342/17.

Таким чином, після початку процедури ліквідації ПАТ "Промінвестбанк" 25.02.2022, як Банку, а не як юридичної особи у відповідача не припинився обов`язок сплати орендних платежів та відшкодування комунальних послуг за Договором оренди №09/14-598/7/21, що спростовує твердження відповідача про неможливість виконання своїх обов`язків зі сплати орендних платежів в період з 24.02.2022 по 26.12.2022.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у законодавстві України мораторій розуміється як тимчасове відстрочення виконання зобов`язань або заборона вчинення певних дій, що вводиться уповноваженим органом державної влади в певній частині або на всій території країни, для певної категорії або для всього населення країни з підстав, що прямо передбачені законом та пов`язані з настанням надзвичайних обставин.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що оскільки з 29.06.2022 мораторій передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" не застосовується до банків утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникає право на представлення інтересів банків, які перебувають у процедурі ліквідації, в силу вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", однак право на представляти інтересів конкретного банку, зокрема, в суді, Фонд в особі свого представника набуває саме за наявності у останнього відповідного документа - довіреності, виданої йому Фондом для представлення інтересів конкретного банку.

Позивачем у даній справі є ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", який перебуває у процедурі ліквідації, а тому, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", інтереси цього банку міг представляти Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі конкретного представника, в довіреності якого передбачено право діяти саме від імені "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву підписано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" Караченцевим А.Ю. повноваження якого як керівника підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (а.с. 66-77 т.1).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" є належним позивачем та правомірно звернувся з позовом до відповідача про стягнення 203409,53грн заборгованості по орендній платі та 22123,52грн відшкодування комунальних витрат за договором.

Поряд з цим, колегія суддів не бере до уваги Акт звіряння розрахунків за період з 01.02.2022 по 14.11.2022 надісланий позивачем в порядку, передбаченому п. 11.7 Договору відповідачу, оскільки вказаний акт непідписаний уповноваженою особою відповідача, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про необхідність з`ясування наявності розбіжності між сумами заборгованості Підприємства з орендної плати та комунальних платежів зазначеної в акті звіряння розрахунків та в прохальній частині позовної заяви.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені за порушення строку сплати орендної плати на суму 56620,13грн та 3805,48грн за порушення строків сплати коштів за відшкодування комунальних витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Розмір пені, що стягується в судовому порядку, обмежений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 у справі № 910/17753/18, від 20.08.2020 у справі 902/959/19; від 10.09.2020 у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України (правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.08.2020 у справі №902/959/19, від 09.03.2021 у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12.03.2020 у справі №907/65/18).

Пунктом 8.2. Договору у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим Договором Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується Орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому Сторони погоджуються, то вказані строки нарахування пені с такими, що погоджені Сторонами за Договором у розумінні ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України Сторони домовилися збільшити тривалість позовної давності до вимоги про стягнення пені, встановленої п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Отже, з врахуванням редакції п.8.2 Договором оренди №09/14-598/7/21 до періоду нарахування пені правило ч. 6 ст. 232 ГК України не застосовується.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок пені за прострочення сплати орендних платежів на суму 56 620, 13 грн здійсненого Банком, з урахуванням умов п. 4.2.3. Договору оренди №09/14-598/7/21, судом першої інстанції перевірено, за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб: 1) за рахунком №828 від 10.02.2022 на суму 23000,00грн за період з 01.02.2022 до 28.02.2022, строк сплати - 20.02.2022, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 22.02.2022 до 16.01.2023, сума боргу 23000,00грн, кількість днів прострочення 330 днів, сума пені - 8 456, 44грн; 2) за рахунком №285 від 23.06.2022 на суму 23000,00грн за період з 01.03.2022 до 31.03.2022, строк сплати - 20.03.2022, з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 22.03.2022 до 16.01.2023, сума боргу 23000,00грн, кількість днів прострочення 301 день, сума пені - 8 103, 56грн; 3) за рахунком №1486 від 13.04.2022 на суму 25 310,28грн за період з 01.04.2022 до 30.04.2022, строк сплати - 20.04.2022, період прострочення: з 21.04.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28грн, кількість днів прострочення 271 день, сума пені - 8 501,48грн; 4) за рахунком №1752 від 05.05.2022 на суму 25310,28грн за період з 01.05.2022 до 31.05.2022, строк сплати - 20.05.2022р., період прострочення: з 21.05.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25 310, 28грн, кількість днів прострочення 241 день, сума пені - 8 085, 42грн; 5) за рахунком №285 від 28.06.2022 на суму 25310,28 грн за період з 01.06.2022 до 30.06.2022, строк сплати - 20.06.2022, період прострочення: з 21.06.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28грн, кількість днів прострочення 210 днів, сума пені - 7 281, 04 грн; 6) за рахунком №285 від 15.07.2022 на суму 25310,28 грн за період з 01.07.2022 до 31.07.2022, строк сплати - 20.07.2022, період прострочення: з 21.07.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25 310,28 грн, кількість днів прострочення 180 днів, сума пені - 6 240,89 грн; 7) за рахунком №285 від 08.08.2022 на суму 25 310,28 грн за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, строк сплати - 20.08.2022, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 23.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28грн, кількість днів прострочення 147 днів, сума пені - 5 096,73 грн; 8) за рахунком №285 від 13.09.2022 на суму 25310,28грн за період з 01.09.2022 до 30.09.2022, строк сплати - 20.09.2022, період прострочення: з 21.09.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28 грн, кількість днів прострочення 118 днів, сума пені - 4 091,25грн; 9) за рахунком №285 від 17.10.2022 на суму 5 547,85 грн за період з 01.10.2022 до 06.10.2022, строк сплати - 20.06.22р., період прострочення: з 21.10.2022 до 16.01.2023, сума боргу 5 547,85 грн, кількість днів прострочення 88 днів, сума пені - 668,78 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтована до стягнення пеня по сплаті орендних платежів складає 56 525,59 грн., у стягненні 94,54 грн пені по сплаті орендних платежів відмовити.

Поряд з цим, розрахунок пені за прострочення сплати відшкодування фактичних витрат орендодавця за комунальними та іншими послугами на суму 3805,48 грн здійсненого Банком за рахунками №1386 від 11.04.2022, №1543 від 21.04.2022, №285 від 02.08.2022 та №285 від 17.11.2022, з урахуванням умов п. 4.2.2. Договору оренди №09/14-598/7/21, судом першої інстанції перевірено, за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб: 1) за рахунком №1386 від 11.04.2022 на суму 7426,12грн надіслано 05.08.2022, строк сплати - 12.08.2022, період прострочення: з 13.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 7426,12грн, кількість днів прострочення 157 днів, сума пені - 1 597,12грн; 2) за рахунком №1543 від 21.04.2022 на суму 5 618,47 грн надіслано 05.08.2022, строк сплати припадав на 12.08.2022, період прострочення: з 13.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 5 618,47грн, кількість днів прострочення 157 днів, сума пені - 1 208,36грн; 3) за рахунком №285 від 02.08.2022 на суму 3409,96грн надіслано 03.08.2022, строк -10.08.2022, період прострочення: з 11.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 3409,96 грн, кількість днів прострочення 159 днів, сума пені - 742,72 грн; 4) за рахунком №285 від 17.11.2022 на суму 3 234, 51 грн, надіслано 22.11.2022, строк сплати - 29.11.2022, період прострочення: з 30.11.2022 до 16.01.2023, сума боргу 3234,51 грн, кількість днів прострочення 55 днів, однак у позивачем визначено 50 днів, суд погоджується із сумою пені, визначеною позивачем - 221,54 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою до стягнення пеня за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами становить 3 769, 74 грн. У стягненні 35,74 грн пені за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних по сплаті орендних платежів на суму 3666,73 грн та 228,32 грн по відшкодуванню фактичних витрат за комунальними та іншими послугами, а також 21365,54 грн інфляційних втрат по сплаті орендних платежів та 1459,06 грн по відшкодуванню фактичних витрат за комунальними та іншими послугами, колегія суддів зазначає наступне

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунки 3% річних за прострочення сплати орендних платежів на суму 3 666,73 грн здійсненого Банком, з урахуванням умов п. 4.2.3. Договору оренди №09/14-598/7/21, судом першої інстанції перевірено та за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб: 1) за рахунком №828 від 10.02.2022 на суму 23 000,00 грн за період з 01.02.2022 до 28.02.2022, строк сплати - 20.02.22, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 22.02.2022 до 16.01.2023, сума боргу 23000,00грн, кількість днів прострочення 330 днів, сума 3% річних - 621, 95грн; 2) за рахунком №285 від 23.06.2022 на суму 23 000,00грн за період з 01.03.2022 до 31.03.2022, строк сплати - 20.03.2022, з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 22.03.2022 до 16.01.2023, сума боргу 23000,00 грн, кількість днів прострочення 301 день, сума 3% річних - 569,01грн; 3) за рахунком №1486 від 13.04.2022 на суму 25 310,28 грн за період з 01.04.2022 до 30.04.2022, строк сплати - 20.04.2022, період прострочення: з 21.04.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25 310,28 грн, кількість днів прострочення 271 день, сума 3% річних - 563, 76грн; 4) за рахунком №1752 від 05.05.2022 на суму 25 310,28 грн за період з 01.05.2022 до 31.05.2022, строк сплати - 20.05.2022, період прострочення: з 21.05.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28грн, кількість днів прострочення 241 день, сума 3% річних - 501,35грн; 5) за рахунком №285 від 28.06.2022 на суму 25310,28грн за період з 01.06.2022 до 30.06.2022, строк сплати - 20.06.2022, період прострочення: з 21.06.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28грн, кількість днів прострочення 210 днів, сума 3% річних - 436,86грн; 6) за рахунком №285 від 15.07.2022 на суму 25310,28грн за період з 01.07.2022 до 31.07.2022, строк сплати - 20.07.2022, період прострочення: з 21.07.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28 грн, кількість днів прострочення 180 днів, сума 3% річних - 374,45грн; 7) за рахунком №285 від 08.08.2022 на суму 25310,28 грн за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, строк сплати - 20.08.2022, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, період прострочення: з 23.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28 грн, кількість днів прострочення 147 днів, сума 3% річних - 305,80грн; 8) за рахунком №285 від 13.09.2022 на суму 25310,28 грн за період з 01.09.2022 до 30.09.2022, строк сплати - 20.09.2022, період прострочення: з 21.09.2022 до 16.01.2023, сума боргу 25310,28 грн, кількість днів прострочення 118 днів, сума 3% річних - 245,48грн; 9) за рахунком №285 від 17.10.2022 на суму 5547,85 грн за період з 01.10.2022 до 06.10.2022, строк сплати - 20.06.2022, період прострочення: з 21.10.2022 до 16.01.2023, сума боргу 5547,85 грн, кількість днів прострочення 88 днів, сума 3% річних - 40,13 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтована до стягнення 3% річних по сплаті орендних платежів складає 3 658, 79 грн., а у стягненні 7,94грн 3% річних по сплаті орендних платежів відмовити.

Розрахунок 3% річних за прострочення сплати відшкодування фактичних витрат орендодавця за комунальними та іншими послугами на суму 228,32 грн здійсненого Банком за рахунками №1386 від 11.04.2022, №1543 від 21.04.2022, №285 від 02.08.2022 та №285 від 17.11.2022, з урахуванням умов п. 4.2.2. Договору оренди №09/14-598/7/21, судом першої інстанції перевірено та за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб:

1) за рахунком №1386 від 11.04.2022 на суму 7426,12грн надіслано 05.08.2022, строк сплати - 12.08.2022, період прострочення: з 13.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 7426,12 грн, кількість днів прострочення 157 днів, сума 3% річних - 95, 83грн; 2) за рахунком №1543 від 21.04.2022 на суму 5618,47грн надіслано 05.08.2022, строк сплати - 12.08.2022, період прострочення: з 13.08.2022 до 16.01.2023, сум а боргу 5 618,47грн, сума боргу 5618, 47грн, кількість днів прострочення 157 днів, сума 3% річних - 72,50 грн; 3) за рахунком №285 від 02.08.2022 на суму 3409,96 грн надіслано 03.08.2022, строк сплати - 10.08.2022, період прострочення: з 11.08.2022 до 16.01.2023, сума боргу 3 409,96грн, кількість днів прострочення 159 днів, сума 3% річних - 44, 56 грн; 4) за рахунком №285 від 17.11.2022р. на суму 3234,51 грн, надіслано 22.11.2022, строк сплати - 29.11.2022, період прострочення: з 30.11.2022 до 16.01.2023, сума боргу 3234,51грн, кількість днів прострочення 55 днів, однак у позивачем визначено 50 днів, суд першої інстанції погодився із сумою 3% річних, визначеною позивачем - 13,29 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою до стягнення сума 3% за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами складає 226,18 грн., а у стягненні 2,14 грн 3% річних за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами відмовити.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/600/18 від 05.07.2019).

Розрахунки суми інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів на суму 3 666,73грн здійсненого Банком, судом першої інстанції перевірено, за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 вказала на те, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Необхідність врахування саме позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, підтвердив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.02.2023 у справі №910/9374/21.

1) за рахунком №828 від 10.02.2022 на суму 23 000,00 грн суд першої інстанції погодився із сумою інфляційних втрат, визначеною позивачем 1 996,27 грн; 2) за рахунком №285 від 23.06.2022 на суму 23000,00 грн сума інфляційних втрат становить 4290,64 грн; 3) за рахунком №1486 від 13.04.2022 на суму 25310,28 грн сума інфляційних становить 3818,63 грн; 4) за рахунком №1752 від 05.05.2022 на суму 25310,28 грн сума інфляційних втрат становить 3052,82 грн; 5) за рахунком №285 від 28.06.2022 на суму 25310,28грн сума інфляційних втрат становить 2200,01грн; 6) за рахунком №285 від 15.07.2022 на суму 25310,28грн сума інфляційних втрат становить 2008,77грн; 7) за рахунком №285 від 08.08.2022 на суму 25310,28грн сума інфляційних втрат становить 1711,53грн; 8) за рахунком №285 від 13.09.2022 на суму 25310,28грн сума інфляційних втрат становить 1207,69 грн; 9) за рахунком №285 від 17.10.2022 на суму 5547,85грн сума інфляційних втрат становить 122,95 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів складає 20 409,31 грн., а в стягненні 956,23 грн суми інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів відмовити.

Розрахунок суми інфляційних втрат за прострочення сплати відшкодування фактичних витрат орендодавця за комунальними та іншими послугами на суму 1 459, 06 грн здійсненого Банком за рахунками №1386 від 11.04.2022, №1543 від 21.04.2022, №285 від 02.08.2022 та №285 від 17.11.2022, з урахуванням умов п. 4.2.2. Договору оренди №09/14-598/7/21, судом першої інстанції перевірено, за наслідками якого здійснено власний розрахунок в наступний спосіб: 1) за рахунком №1386 від 11.04.22р. на суму 7426,12грн сума інфляційних втрат складає 589,38грн; 2) за рахунком №1543 від 21.04.22р. на суму 5618,47грн сума інфляційних втрат складає 445,91грн; 3) за рахунком №285 від 02.08.22р. на суму 3409,96грн сума інфляційних втрат складає 270,63грн; 4) за рахунком №285 від 17.11.22р. на суму 3 234,51грн сума інфляційних втрат складає 48,70 грн.

Перевіривши вказані розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою до стягнення сума інфляційних втрат за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами складає 1354,62 грн. У стягненні 104,44 грн суми інфляційних втрат за відшкодування фактичних витрат за комунальними та іншими послугами відмовити.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/138/23 в частині задоволення позовних вимог відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корпорація Радіан" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/138/23 в частині задоволення позовних вимог, без змін.

2. Справу №906/138/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "23" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.