ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1517/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Невструєв Л.Б.- довіреність № 13 від 02.01.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010

від відповідача Рудь В.В. - виписка з ЄДР від 02.05.2023

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2023, проголошене о 14:18:27 суддею Рогою Н.В. у м. Одесі, повний текст якого складено 22.08.2023

у справі № 916/1517/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС

до скаржника

про стягнення 484 391,61 грн. та

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) УКР ГАЗ РЕСУРС звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 336 550,11 грн., інфляційних втрат у розмірі 127 593,17 грн. та 3% річних у розмірі 20 248,33 грн. Також позивач просив покласти судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 13 700 грн. на відповідача.

Позовні вимоги з посиланням на положення ст.ст. 173, 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.610, 611, 612, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України та Кодекс газорозподільних систем мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором №150 від 08.05.2020 на закупівлю природного газу для споживачів, що не є побутовими, в частині оплати поставленого йому у березні 2021 року газу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.08.2023 позовну заяву задоволено з підстав її обґрунтованості та стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС заборгованість у розмірі 336 550,11 грн., інфляційні втрати у розмірі 127 593,17 грн., 3% річних у розмірі 20 248,33 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 265,88 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. У частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 750 грн. відмовлено.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки вважав, що ознайомлення з копіями документів не відноситься до адвокатської діяльності, тому не підлягають стягненню з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 750 грн..

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що 22.03.2021 сторонами було укладено додаткову угоду №7 до Договору №150, у якій вони дійшли згоди продовжити дію Договору №150 від 08.05.2020 на початок наступного 2021 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, зазначеної у Договорі: сума пролонгованого Договору на 2021 рік складає 296 890,84 грн. Відповідно додаткової угоди №7 від 22.03.2021 відповідач перерахував за спожитий газ саме 296 890,84 грн. - суму, що не перевищує 20% суми, зазначеної у Договорі та вважає, що повністю виконав умови Договору, а тому нарахування позивачем заборгованості у розмірі 336 50,11 грн є незрозумілим, а сум 3% річних та інфляційних втрат- безпідставним.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує її доводи, зазначає про те, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність заборгованості відповідача по оплаті за спожитий у березні 2021 року природний газ у визначеному позивачем розмірі, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків за договором №150 від 08.02.2020, який відповідно до умов п. 5.7 цього договору є підставою для остаточних розрахунків. Також, з огляду на те, що судом першої інстанції встановлена наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, правомірним та законним є нарахування на суму основної заборгованості 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухала пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2020 між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС (Постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (Споживач) було укладено Договір №150 на закупівлю природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій), відповідно до умов якого Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: природний газ за кодом ДК 021:2015- CPV- 09120000-6- газове паливо (газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач сплачує Постачальнику вартість природного газу і наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірах, у строки, порядку та на умовах цього Договору (п.2.1).

У п.3.6 Договору сторони домовилися, що обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу (акт), що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку, вказаного в п.2.4 даного Договору.

Згідно до п.3.7 Договору Постачальник до 5 числа місяця, наступного за звітним, надає Споживачу два примірника оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником Газорозподільного підприємства, погоджені Постачальником та скріплені печатками.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства (п.3.8 Договору).

Сторони також домовилися, що акти приймання-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до п.5.1 Договору постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Ціна за природний газ у розрахунковий період визначається відповідно до обраного Споживачем порядку оплати природного газу, передбаченого п.5.5 Договору (після закінчення місяця поставки газу Споживач здійснює розрахунок протягом 10 банківських днів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості фактичних обсягів газу на підставі рахунку-фактури/рахунку та акту приймання-передачі газу).

Згідно із п.5.3 Договору сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до п.5.1 Договору, є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та у розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Слід зауважити, що сторони неодноразово вносили зміни у Договір шляхом викладення у новій редакції п.5.1 щодо ціни природного газу та п.3.10 Договору щодо обсягів постачання природного газу.

Додатковою угодою №6/1 від 30.12.2020 до Договору №150 сторони домовилися, що вартість природного газу з 01.01.2021 становить 7 416 грн. за 1000,00 куб.м з врахуванням ПДВ та вартістю замовлення потужності.

Додатковою угодою №7 від 22.03.2021 до Договору №150 сторони дійшли згоди продовжити дію Договору на початок наступного 2021 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі: сума пролонгованого Договору на 2021 рік складає 296 890,84 грн. з ПДВ. Додаткова угода набрала чинності з 01.01.2021 і діє до 31.03.2021.

Згідно до розділу VІ Договору Постачальник зобов`язується, зокрема, забезпечувати постачання природного газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором та погоджених Оператором, за умови дотримання дисципліни відбору природного газу та розрахунків Споживача за надані Постачальником послуги (п.6.1.2); Споживач зобов`язується, зокрема, оплачувати Постачальнику вартість послуг згідно з умовами Договору; дотримуватись дисципліни споживання газу в пунктах призначення в обсягах та на умовах, визначених Договором; самостійно обмежити (припинити) відбір природного газу у випадках: порушення строків оплати за Договором, відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з Постачальником (п.6.3).

Відповідно до п.п.11.1,11.2 Договору він набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2022, а у частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення. Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у даному Договорі, відповідно до чинного законодавства.

Додатковою угодою №6/1 від 30.12.2020 до Договору №150 п.11.1 Договору викладено у новій редакції: Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31 березня 2021 року, а в частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

За період з 01.12.2020 по 31.03.2021 включно позивач поставив на об`єкти Споживача 259,974 тис. куб. м природного газу на загальну суму 1 846 305,23 грн., зокрема: у грудні 2020 року 63,481 тис. куб.м на суму 389 113,14 грн.; у січні 2021 року. 69,807 тис. куб. м на суму 517 688,71 грн.; у березні 2021 року 126,686 тис. куб.м на суму 939 503,38 грн.. Обсяги споживання відповідачем природного газу підтверджуються листами ТОВ Оператор ГТС України №ТОВВИХ-21-11089 від 05.10.2021 та №ТОВВИХ-23-2954 від 07.03.2023.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС направляло на адресу Споживача по два примірника Актів приймання-передачі природного газу №УГР00003045 від 31.12.2020, №УГР00000199 від 31.01.2021, №УГР00001082 від 31.03.2021 для підписання та повернення одного примірника, але відповідачем було повернуто лише примірник Акту приймання-передачі природного газу №УГР00001082 від 31.03.2021. Примірники Актів приймання-передачі природного газу №УГР00003045 від 31.12.2020, №УГР00000199 від 31.01.2021 на адресу Постачальника повернуто не було, а вмотивованої відмови у підписанні Актів від Споживача не надходило.

Поряд із цим, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області повністю оплачено природний газ, спожитий у грудні 2020 року та січні 2021 року, що підтверджується платіжними інструкціями №23617 від 18.12.20202 на суму 828 812,29 грн., №23618 від 18.12.2020 на суму 292 786,27 грн., №24166 від 28.12.2020 на суму 91 265,72 грн., №25747 від 31.03.2021 на суму 296 890,84 грн., що загалом становить 1 509 755,12 грн.

Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК України та ГК України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правила постачання природного газу (далі - Правила) розроблені на виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. п. 1, 2 розділу І Правил).

Згідно з п. 5 розділу І Правил терміни, наведені в цих Правилах, вживаються в таких значеннях:

підтверджений обсяг природного газу - плановий об`єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору;

постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу;

постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів;

розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки;

споживач - юридична або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу.

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (п. 2 розділу ІІ Правил).

Як вірно встановив суд першої інстанції, за період з 01.12.2020 по 31.03.2021 включно позивач поставив на об`єкти відповідача 259,974 тис. куб. м природного газу на загальну суму 1 846 305,23 грн., відповідачем повністю оплачено природний газ, спожитий лише у грудні 2020 року та у січні 2021 року на суму 1 509 755,12 грн.

Водночас, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ у березні 2021 року у розмірі 336 550,11 грн., у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача відповідної заборгованості підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач у відповідності до додаткової угоди №7 від 22.03.2021 перерахував за спожитий газ саме 296 890,84 грн. - суму, що не перевищує 20% суми, зазначеної у Договорі, що свідчить про виконання ним умов Договору в повному обсязі, то вони колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки по перше, як вірно зазначив суд першої інстанції, саме наявний в матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків за договором №150 від 08.05.2020 (а. с. 30), є підставою для остаточних розрахунків відповідно до п. 5.7 договору, при цьому у відповідному акті, який містить підпис та печатку відповідача, останній погодив наявність його заборгованості перед позивачем станом на 21.05.2021 у сумі 336 550,11грн. По друге, відповідно до п.20 розділу VII Правил постачання природного газу споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником.

Додатковою угодою №7 від 22.03.2021 до Договору №150 сторони дійшли згоди продовжити дію Договору №150 від 08.05.2020 на початок наступного 2021 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, зазначеної у Договорі: сума пролонгованого Договору на 2021 рік складає 296 890,84 грн. Відповідно до додаткової угоди №6/1 від 30.12.2020 вартість 1000 м. куб. природного газу складає 7 416 грн. з ПДВ, отже відповідно в межах 296 890,84 грн. згідно додаткової угоди №7 від 22.03.2021 відповідачу могло бути поставлено лише 40 040 м. куб. природного газу, проте, як вбачається з листа ТОВ Оператор ГТС України №ТОВВИХ-23-2954 від 07.03.2023, відповідач спожив у березні 2021року природний газ у кількості 126 686м. куб., отже останній в порушення п.20 розділу VII Правил постачання природного газу у березні 2021 року не припинив споживання газу понад підтверджений обсяг, не вжив заходів щодо узгодження такого надмірного споживання із постачальником, а тому зобов`язаний оплатити спожитий ним обсяг природного газу, оскільки він утворився протягом строку дії договору та охоплюється його умовами, відповідно твердження скаржника про позадоговірне споживання додаткового обсягу газу у спірний період колегія вважає хибним.

Щодо нарахованих позивачем та заявлених до стягнення з відповідача 20 248,33 грн. 3% річних за період з 11.04.2021 по 12.04.2023 та 127 593,17 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2021 року по березень 2023 року, то колегія суддів зазначає наступне.

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом першої інстанції вірно встановлено, що останні нараховані правомірно, в межах можливого розміру за заявлений період, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому ним обґрунтовано задоволено позовні вимоги в цій частині.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 336 550,11 грн., інфляційних втрат у розмірі 127 593,17 грн. та 3% річних у розмірі 20 248,33 грн.

Доводів щодо незаконності рішення в частині стягнення з відповідача 10 000грн. витрат на правничу допомогу апеляційна скарга не містить.

Враховуючи приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України щодо меж апеляційного перегляду, а також закріплений ст. 14 Кодексу принцип диспозитивності, перегляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку здійснено в межах вимог заявника апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 275 та ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеській області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2023 слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

На підставі ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2023 у справі №916/1517/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.11.2023 о 10.15

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький