ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Справа№ 920/149/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.10.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 (повний текст рішення складено 02.08.2023)

у справі № 920/149/23 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна"

про стягнення 215 000 грн. 00 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз"

про стягнення 1 055 000 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" (далі - відповідач) 215000 грн. 00 коп. заборгованості по договору поставки №270721 від 27.07.2021, 3225 грн. 00 коп. витрат на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено договір поставки. Позивач поставив відповідачу товар та виконав монтажні та пусконалагоджувальні роботи по договору, відповідач частково оплатив товар, проте декілька актів про надання послуг не підписав, рахунки не сплатив, що є порушенням п. 2.5.1-2.5.3. Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу - 215000 грн. 00 коп., з якого: 174800,00 грн. за отриманий товар, а також вартості виконаних монтажних та пусконалагоджувальних робіт в сумі 40 200,00 грн.

Короткий зміст зустрічного позову

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" звернувся до суду першої інстанції з зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ТОВ "Флуітек Сістемз" грошові кошти за товар, поставлений з істотними недоліками у розмірі 1055000 грн 00 коп.

Позивач за зустрічним позовом обґрунтовував позовні вимоги тим, що відповідачем за зустрічним позовом було поставлено товар, який не відповідає вимогам Технічного завдання та не може функціонувати за прямим призначенням, а отже є таким, що поставлений з істотним недоліком. Тому, зазначене є підставою для стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом сплачених коштів за такий товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" 215 000 грн. 00 коп. заборгованості, 3 225 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" про стягнення 1 055 000,00 грн - відмовлено повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову у розмірі 15825 грн 00 коп. покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна".

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову мотивовано тим, що обставини виконання позивачем умов договору щодо поставки товару відповідачу, часткової оплати відповідачем отриманого товару та прострочки відповідача по сплаті 174800,00 грн. за отриманий товар, а також вартості виконаних монтажних та пусконалагоджувальних робіт в сумі 40 200,00 грн. - є доведеними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову мотивовано тим, що оскільки позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено обставин поставки йому Товару неналежної якості, позовні вимоги про стягнення 1055000,00 грн з відповідача за зустрічним позовом, не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" 10.08.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог первісного позову відмовити у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі, стягнути грошові кошти за товар, поставлений з істотними недоліками у розмірі 1 055 000,00 грн. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову не враховано, що поставлений позивачем відповідачу товар не відповідає вимогам технічного завдання та не може функціонувати за прямим призначенням, а отже, є таким, що поставлений з істотними недоліками, що унеможливлює його використання, що є підставою для стягнення з позивача коштів за товар, поставлений з істотними недоліками у розмірі 1 055 000,00 грн., і відповідно, що є підставами для задоволення зустрічного позову та відмови у задоволенні первісного позову. Крім того, відсутні правові підстави і для стягнення вартості монтажних та пусконалагоджувальних робіт в сумі 40 200,00 грн., оскільки позивачем не доведено факт їх виконання в розумінні умов договору.

Узагальнені доводи відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" на апеляційну скаргу

14.09.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи позивача у відзиві зводяться до того, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні обгрунтовано враховано, що оскільки загальна вартість поставленого товару по договору склала 1 229 800,00 грн., і відповідачем було здійснено часткову його оплату в сумі 1 055 000,00 грн., а тому сума заборгованості за поставлений товар складає 174 800,00 грн. При цьому, здійснивши поставку товару, позивач приступив до виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, які були ним виконані на суму 40 200,00 грн, про що позивачем надіслано відповідачу акт № 84 від 21.12.2022, який не було підписано відповідачем, проте, не надано і жодних заперечень щодо обсягу наданих послуг.

Крім того, позивач наголошував, що матеріали справи не містять доказів поставки неякісного товару за договором, у зв?язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у зустрічному позові.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 920/149/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2023 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/149/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23.

28.08.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/149/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 05.10.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці з 29.09.2023 по 06.10.2023, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №920/149/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2023 справу №920/149/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 05.10.2023 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" (скаржника), а Товариство з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" до суду своїх представників не направило, про час і дату судового засідання повідомлявся засобами поштового зв?язку (рекомендоване повідомлення про вручення ухвали від 04.09.2023 - 04 7)

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки про дату та місце розгляду справи учасники спору повідомлялись належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, як не встановлено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представника Товариство а з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, з урахуванням наявних матеріалів справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

В судовому засіданні 05.10.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" (скаржника) надав свої пояснення по суті спору та просив скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог первісного позову відмовити у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі, стягнути грошові кошти за товар, поставлений з істотними недоліками у розмірі 1 055 000,00 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27.07.2021 між сторонами було укладено договір поставки №270721 (далі по тексту - "договір поставки"), за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався передати у власність відповідача (покупець) товар згідно з технічним завданням Замовника №3-ГЦ від 01.07.2021 р., а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлений Товар на умовах визначених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Асортимент товару, кількість, вартість та інші відомості зазначаються у додатку №1 - Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2 Договору).

04.11.2021 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору, згідно з якою, зокрема, було внесено зміни до специфікації №1 (додаток 1 до договору);

Загальна сума договору, із урахуванням додаткової угоди №1 від 04.11.2021 склала 1270000 грн 00 коп. та включає: вартість обладнання, монтажних та пусконалагоджувальних робіт. Вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт становить 40200 грн 00 коп.

Порядок розрахунків між сторонами визначений п. 2.5. договору підряду, згідно якого оплата за товар здійснюється на умовах:

1. Попередня оплата 50% від суми договору у розмірі 635000 грн з урахуванням ПДВ протягом 5-ти календарних днів з дати підписання Договору

2. Оплата 30% від суми договору у розмірі 381 000 грн з урахуванням ПДВ здійснюється по факту постачання товару протягом 5-ти календарних днів від дати видаткової накладної постачальника на відвантаження Товару

3. Оплата 10% від вартості Договору у сумі 127000 грн з урахуванням ПДВ протягом 5-ти календарних днів після виконання монтажних робіт та пусконалагоджувальних робіт гідравлічної системи (товару) та підписання відповідних актів виконаних робіт

4. Оплата 10% від вартості Договору у розмірі 127000 грн з урахуванням ПДВ протягом 5-ти календарних днів після запуску печі та гідравлічної системи, але не пізніше ніж 90 календарних днів від дати видаткової накладної Постачальника на відвантажений товар.

Пунктом 3.1.2 договору визначено, що датою поставки товару та переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата фактичної передачі товару покупцю (підписання покупцем видаткової накладної).

29.07.2021 позивач направив на адресу відповідача рахунок №256 на оплату на загальну суму 1229800,00 грн, що включало: вартість гідроциліндру (ГЦ 220/120/970) - 153340,00 грн; вартість гідроциліндру (ГЦ 200/100/330) - 64000,00 грн; вартість маслостанції (FS 342.107.400 згідно з ТЗ №3-ГЦ від 01.07.2021) - 807493,33 грн.

Рахунок №256 від 29.07.2021 був частково оплачений відповідачем протягом липня 2021 - червня 2022 на загальну суму 1055000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями та довідками банку про здійснення банківських операцій по перерахуванню коштів, а саме: 29.07.2021 - 635 000,00 грн., 28.12.2021 - 200 000,00 грн., 28.01.2022 - 50 000,00 грн., 11.02.2022 - 50 000,00 грн., 10.05.2022 - 20 000,00 грн., 15.06.20222 - 40 000,00 грн., 23.06.2022 - 60 000,00 грн.

05.11.2021 та 28.01.2022 відповідач отримав від позивача на виконання умов укладеного договору: за видатковою накладною №281-гідроциліндр ГЦ 220/120/970 та гідроциліндр ГЦ 200/100/330 на суму 260 808,00 грн.; за видатковою накладною №6 - маслостанцію FS 342.107.400 на суму 968 992,00 грн., що підтверджується підписами на відповідних видаткових накладних представника позивача, посвідченого печаткою товариства, та підписом представника відповідача (який діяв на підставі довіреності № 2002-01 від 20.01.2022).

Відповідно до п. 2.5. договору, кінцевий термін оплати товару - не пізніше 90 календарних днів від дати накладної, тобто не пізніше 28.04.2022.

Крім того, позивачем було сформовано рахунок на оплату пусконалагоджувальних робіт для маслостанцій № 336 від 04.11.2021 на суу у40 200,00 грн., а також акт надання послуг № 84 від 21.12.2022 на суму 40 200,00 грн., який підписано в односторонньому порядку тільки позивачем та посвідчено лише печаткою позивача, і вказані документи направлені позивачем відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком поштової установи 23.12.2022та описом вкладеного у цінний лист.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено договір поставки. Позивач поставив відповідачу товар та виконав монтажні та пусконалагоджувальні роботи по договору, відповідач частково оплатив товар, проте декілька актів про надання послуг не підписав, рахунки не сплатив, що є порушенням п. 2.5.1-2.5.3. Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу - 215000 грн. 00 коп., з якого: 174800,00 грн. за отриманий товар, а також вартості виконаних монтажних та пусконалагоджувальних робіт в сумі 40 200,00 грн.

В свою чергу, відповідач листом № 40 від 20.01.2023 (який надіслано засобами поштового зв?язку 25.01.2023, докази чого наявні в матеріалах справи) повідомив позивача про те, що позивачем було поставлено товар за договором з істотними недоліками, що унеможливлює його подальше використання, у зв?язку з чим відповідач заявив вимогу про повернення сплачених за товар коштів в сумі 1 055 000,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом обґрунтовував позовні вимоги тим, що відповідачем за зустрічним позовом було поставлено товар, який не відповідає вимогам Технічного завдання та не може функціонувати за прямим призначенням, а отже є таким, що поставлений з істотним недоліком. Тому, зазначене є підставою для стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом сплачених коштів за такий товар в сумі 1 055 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявними матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов укладеного з відповідачем договору було поставлено останньому товар за видатковою накладною №281-гідроциліндр ГЦ 220/120/970 та гідроциліндр ГЦ 200/100/330 на суму 260 808,00 грн.; за видатковою накладною №6 - маслостанцію FS 342.107.400 на суму 968 992,00 грн., що підтверджується підписами на відповідних видаткових накладних представника позивача, посвідченого печаткою товариства, та підписом представника відповідача (який діяв на підставі довіреності № 2002-01 від 20.01.2022), загалом на суму 1 229 800,00 грн., що в силу приписів п. 3.12 договору свідчить про прийняття товару відповідачем від позивача. Крім того, жодних зауважень при прийнятті товару - відповідачем не висловлювалось, а видаткові накладні підписані представником відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

В свою чергу, відповідно до п. 2.5. договору, кінцевий термін оплати товару - не пізніше 90 календарних днів від дати накладної, тобто не пізніше 28.04.2022, проте, наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями та довідками банку про здійснення банківських операцій по перерахуванню коштів, підтверджується факт часткового виконання відповідачем оплати за отриманий товар, а саме 29.07.2021 - 635 000,00 грн., 28.12.2021 - 200 000,00 грн., 28.01.2022 - 50 000,00 грн., 11.02.2022 - 50 000,00 грн., 10.05.2022 - 20 000,00 грн., 15.06.20222 - 40 000,00 грн., 23.06.2022 - 60 000,00 грн., тобто загалом на суму 1 055 000,00 грн.

З урахування наведеного, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що документально підтвердженою та не спростованою відповідачем є сума заборгованості за поставлений, але не оплачений товар по договору в розмірі 174 800,00 грн., а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, що обгрунтовано враховано судом першої інстанції.

В свою чергу, позивач у позові також стверджував, що ним були виконані монтажні та пусконалагоджувальні роботи по договору на суму 40 200,00 грн., які не були оплачені відповідачем, проте, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Отже, як зазначалось вище, у первісному позові заявлена вимога про стягнення з відповідача 40200,00 грн за виконання позивачем пусконалагоджувальних робіт за договором, яку обґрунтовано тим, що відповідно до п. 2.1. договору (у редакції додаткової угоди №1 від 04.11.2021) до загальної суми договору включається також вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт у розмірі 40200,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що крім покладення на позивача обов`язку щодо виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт у договорі підряду не визначено порядок та строки їх проведення, а також не врегульовано і порядок їх оформлення, а тому з метою надання правової оцінки позову у цій частині позовних вимог слід застосувати приписи законодавства щодо договору підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як вже зазначалось вище, умовами договору не визначено порядок виконання таких робіт, строк виконання монтажних робіт та пусконалагоджувальних робіт гідравлічної системи, а також не визначено і строк та порядок підписання акту виконання таких робіт умовами Договору постачання №270721 від 27.07.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України унормовано, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї сторони із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи встановив, що позивачем було сформовано рахунок на оплату пусконалагоджувальних робіт для маслостанцій № 336 від 04.11.2021 на суму 40 200,00 грн., а також акт надання послуг № 84 від 21.12.2022 на суму 40 200,00 грн., який підписано в односторонньому порядку тільки позивачем та посвідчено лише печаткою позивача, і вказані документи направлення позивачем відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком поштової установи 23.12.2022 та описом вкладеного у цінний лист.

В свою чергу, дослідивши вказаний акт № 84 від 21.12.2022 на суму 40 200,00 грн. № 84 від 21.12.2022 на суму 40 200,00 грн., суд апеляційної інстанції встановив, що у ньому не міститься підпису представників відповідача, як не міститься і здійснених застережень щодо відмови однієї сторони із сторін від підписання акта, з посвідченням даного факту другою стороною, а отже, вказаний акт не є належним та допустимими доказом в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження факту як виконання позивачем, так і прийняття відповідачем робіт на вказану суму, що в сукупності свідчить про відсутність обумовлених частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України підстав для оплати вказаних у акті робіт в сумі 40 200,00 грн. Інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту виконання та прийняття відповідачем робіт на вказану суму - матеріали справи не містять.

У зв?зку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині не є законними та обгрунтованими, не були доведені належними засобами доказування, а тому задоволенню не підлягають у цій частині, у зв?язку з чим рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення 40 200,00 грн. , а отже, доводи скаржника в цій частині знайшли своє підтвердження наявними матеріалами справи.

Відповідач посилається на той факт, що між працівниками позивача та відповідача (інженерами) у період з 25.06.2021 по 19.07.2021 у спрощений спосіб шляхом обміну листами електронної пошти було узгоджено Технічне завдання до Товару, згідно з яким відповідачем поставлено Маслостанцію та гідравлічні циліндри. Технічне завдання узгоджувалось між директором технічним ТОВ "Інвентум Українa" Гнаповським Олександром Володимировичем (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та співробітником ТОВ "Флуітек Сістемз" Ігорем В`юном (e-mail: ). Проте, вказані обставини судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, не є и, що спростовують вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1055000,00 грн за товар, поставлений з істотними недоліками, оскільки після монтажу товару на печі 11.07.2022 були проведені іспити, за результатами яких встановлено, що товар поставлений з істотними недоліками, що унеможливлює його подальше використання, а саме:

1) при здійсненні руху рами вертикального переміщення не спостерігається фіксація рами горизонтального переміщення за допомогою відповідного гідроциліндра, що може спричинити підсумкове зміщення кроку руху заготівки в печі та десинхронізацію циклів завантаження/вивантаження;

2) після проведення попередніх іспитів, між ТОВ "Інвентум Україна" та ТОВ "Флуітек Сістемз" було проведено ряд зустрічей та переговорів, під час яких сторони намагались узгодити порядок виправлення відповідачем за зустрічним позовом недоліків в роботі Товару. Проте відповідач за зустрічним позовом відмовився від їх виправлення, посилаючись на те, що обладнання після проведення пусконалагоджувальних робіт буде працювати належним чином.

Також, позивачу у зустрічному позові наголошував, що зокрема, під час цих зустрічей представники ТОВ "Флуітек Сістемз" доповіли, що за умови монтажу блоку управління печі, під час виконання пусконалагоджувальних робіт теоретично буде можливо досягти тих показників роботи Товару, які зазначені в узгодженому сторонами технічному завданні, а тому позивач за зустрічним позовом вважає, що в товар не відповідає вимогам технічного завдання, яке було узгоджено сторонами при укладенні договору поставки, а товар поставлений з істотними недоліками.

Дослідивши доводи скаржника в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 5.1. Договору, у разі виявлення істотних недоліків товару, покупець звертається до постачальника із заявою про зміну товару неналежної якості або повернення грошових коштів.

25.01.2023 ТОВ "Інвентум Україна" надіслано ТОВ "Флуітек Сістемз" вимогу про повернення товару неналежної якості та повернення грошових коштів за товар (вих.№40 від 20.01.23р.), яка отримана 30.01.2023.

В свою чергу, пунктом 3.18 договору визначено, що покупець має право здійснити повернення товару постачальнику, а постачальник зобов?язаний отримати такий товар та повернути отримані за нього кошти у випадку:

- виявлення будь-яких невідповідностей якості, повноти, маркування упаковки товарів вимогам, передбаченим стандартам, технічними умовами, цим договором та даними, зазначеними та маркуванні упаковки чи товару, а також у відповідних документах, що засвідчують кількість та якість товарів, якщо такі невідповідності було виявлено вже після приймання товару покупцем та які не може бути усунено 7 календарних днів з моменту такого виявлення та повідомлення постачальник про зазначений факт;

- якщо під час перевірки товари виявились неякісними та/або в товарі виявлено істотний недолік;

- якщо під час перевірки виявилося, що товари не відповідають вимогам діючого с України та цьому договору або у зв?язку з реалізацією товарів, які поставляються за цим договором , до покупця були застосовані санкції державних органів.

В свою чергу, між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом наявний спір щодо якості поставленого товару та обов`язку повернення сплачених коштів за такий товар, а вказані вище факти є підставою для стягнення з відповідача за зустрічним позовом коштів за товар, поставлений з істотним недоліком.

Відповідно до п. 4.1.1. договору, постачальник надає гарантію на поставлене обладнання і комплектуючі строком 12 календарних місяців від дати запуску печі та гідравлічної системи, але не більше 18 місяців від дати видаткової накладної постачальника на відвантажений товар.

Позивач за зустрічним позовом стверджував, що станом на момент подання зустрічної позовної заяви піч та гідравлічна система запущені не були, отже гарантійний строк становить 18 місяців від дати видаткової накладної, а саме:

- на підставі видаткової накладної №281 від 05.11.2021 постачальником поставлено покупцю два гідроциліндри, відповідно гарантійний строк закінчується 05.07.2023;

- на підставі видаткової накладної №15 від 02.02.2022 постачальником поставлено покупцю Маслостанцію, відповідно гарантійний строк закінчується 02.10.2023;

Як зазначав позивач у зустрічному позові, істотний недолік товару виявлено 11.07.2022, а вимогу про повернення товару неналежної якості надіслано відповідачу 25.01.2023, тобто в рамках гарантійного строку на товар, а оскільки ТОВ "Флуітек Сістемз" не виконано зобов`язання щодо поставки товару належної якості, наявні підстави для стягнення з відповідача суми коштів, сплачених за товар у розмірі 1055000,00 грн в судовому порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції враховує, що з урахуванням вимог за зустрічним позовом предметом доказування є встановлення обставин відповідності (невідповідності) поставленого за договором товару умовам щодо якості, які узгодили сторони у договорі.

Вимоги щодо якості товару сторони узгодили у розділі 1 (загальні положення) та розділі 4 (гарантія якості товару) договору.

Так, відповідно до п. 4.1, п. 4.2. договору поставки, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати вимогам діючого законодавства України, що встановлюється для даного виду товару.

Постачальник надає гарантію на поставлене обладнання і комплектуючі строком 12 календарних місяців від дати запуску печі та гідравлічної системи, але не більше 18 місяців віддати видаткової накладної постачальника на відвантажений товар.

Постачальник зобов`язаний поставляти товари разом з усією відповідною документацією (серед іншого, але не обмежуючись: інструкція по експлуатації, гарантійний талон разом з товаром всередині упаковки, або належним чином закріплений на зовнішній частині упаковки, засвідчені печаткою постачальника, сертифікати якості, засвідчені печаткою постачальника, сертифікати відповідності, висновки санітарно-гігієнічної експертизи, інструкції з використання, документи, що посвідчують якість і безпеку товару, копії ліцензій, за умови поставки товарів виробництво або розповсюдження яких ліцензується, документи з інформацією для споживача у відповідності з вимогами чинних нормативних документів і законодавства України тощо). Зазначені документи мають містити всю необхідну інформацію, передбачену законодавством України.

Також загальні вимоги щодо асортименту, кількості, вартості та інше зазначаються у додатку №1 - Специфікації (п. 1.2 договору поставки).

У п. 1.1. договору є посилання на технічне завдання замовника (позивача за зустрічним позовом) №3-ГЦ від 01.07.2021.

Однак, ні станом на момент розгляду спору судом першої інстанції, ні станом на момент апеляційного розгляду справи сторони не подали зазначене технічне завдання.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що технічне завдання було узгоджено сторонами у період з 25.06.2021 по 19.07.2021 між ТОВ "Інвентум Українa" та ТОВ "Флуітек Сістемз" у спрощений спосіб шляхом обміну листами електронної пошти, згідно з яким відповідачем поставлено Маслостанцію та гідравлічні циліндри. Технічне завдання узгоджувалось між директором технічним ТОВ "Інвентум Українa" Гнаповським Олександром Володимировичем (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та співробітниками ТОВ "Флуітек Сістемз" Ігорем В`юном (e-mail: ) та Олексієм Зубахіним (е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника в цій частині, оскільки відповідно до п. 9.4. договору поставки доповнення та зміни до цього договору вносяться у письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, які є невід`ємною частиною договору.

Сторони не заперечують, що після укладення договору їх представниками з використанням сервісу електронної пошти обговорювались можливі варіанти виконання та комплектації маслостанції та гідроциліндрів (т.1, а.с. 190-205).

Однак поданий позивачем за зустрічним позовом доказ - завдання на проектування (т.1, а.с. 193-194), який на його думку, є технічним завданням №3-ГЦ від 01.07.2021, визначений у п. 1.1. договору поставки, - обгрнутовано відхилений судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, у зв?язку з чим посилання позивача за зустрічним позовом на наявність узгодженого сторонами технічного завдання замовника - не підтверджуються поданими ним доказами.

В свою чергу, відповідач за зустрічним позовом здійснив поставку товару з урахуванням вимог, які сторони узгодили у специфікації №1 до договору поставки, що обгрунтовано зазначено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Прийом товару по якості сторони узгодили у п.п. 3.15-3.17 договору, згідно яких прийом товару по якості (окрім прихованих дефектів) покупець здійснює протягом 4 (чотирьох) робочих днів з дати поставки товару.

Якщо після приймання товару, будуть виявлені розбіжності за кількістю, якістю (окрім прихованих дефектів), комплектністю товару або нестачі всіх або деяких супровідних документів на товар, покупець повідомляє постачальника про зазначені факти протягом 2 (двох) днів з дня їх виявлення. В такому випадку постачальник зобов`язується усунути виявлені розбіжності в обумовлені сторонами строки. У випадку, якщо покупцем будуть виявлені видимі недоліки товару, які виникли з вини Виробника, постачальник гарантує покупцю заміну такого товару на товар належної якості в обумовлені сторонами строки.

Якщо після завершення прийому товару покупцем будуть виявлені приховані недоліки товару, невідповідність маркування вимогам, передбаченим стандартам, технічним умовам, що передбачені законодавством чи Договором, покупець у той же день повідомляє постачальника про кількість та характер таких недоліків. В такому випадку постачальник зобов`язується усунути виявлені недоліки в обумовлені сторонами строки.

Як зазначалось вище , твар було поставлено в два етапи:

- 05.11.2021 здійснено поставку Гідроциліндру (ГЦ 220/120/970) та Гідроциліндру (ГЦ 200/100/330), (видаткова накладна №281 від 05.11.2021 року);

- 28.01.2022 здійснено поставку Маслостанції (видаткова накладна №6 від 28.01.2022 року).

Будь, яких зауважень або претензій стосовно якості поставленого товару зі сторони покупця на адресу постачальника протягом періоду з 05.01.2021 по 30.01.2023 не надходило ні в порядку встановленому законом, ні в порядку, зокрема обумовленому у п. 3.18, 3.15-3.17.

В свою чергу, про наявність істотних недоліків товару замовник лише у січні 2023 року, надіславши на адресу постачальника вимогу про повернення товару неналежної якості та повернення грошових коштів за товар №40 від 20.01.2023, тобто після спливу 1, 2 року після поставки Гідроциліндрів та одного року, після поставки Маслостанції, що значно перевищує терміни повідомлення про неякісний товар, обумовленні Договором постачання.

Як на обставину поставки товару неналежної якості, позивач за зустрічним позовом посилається на результати проведення сторонами першого попереднього іспиту, який відбувся в кінці червня 2022 (встановлено загальну роботу товару, без розрахунку циклів його роботи) та на результати проведення сторонами другого попереднього іспиту, який відбувся 11.07.2022 (встановлено наявність істотних недоліків Товару, що унеможливлює його використання), проте жодних документів, що підтверджують зазначені обставини не надає.

В свою чергу, матеріали справи не містять будь-яких документів (актів, результатів іспиту та ін.), з визначенням дати проведення іспиту, учасників іспиту (представників сторін), технічних умов за яких проводився іспит, результатів іспиту, висновків про характер виявлених дефектів продукції, причини їх виявлення, та підпису учасників іспиту.

Згідно частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено обставин поставки йому товару неналежної якості, а тому позовні вимоги про стягнення 1055000,00 грн з відповідача за зустрічним позовом, не підлягають задоволенню. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі в частині оскарження зустрічного позову.

Крім того, 03.10.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло засобами електронного зв?язку клопотання про призначення у справі судової товарознавчої та інженерно - механічної експертизи, на вирішення якої скаржник просив поставити питання стосовно роботи гідроциліндру та підтвердження наявності або відсутності недоліків у його роботі.

Суд апеляційної інстанції щодо заявленого клопотання дійшов наступних висновків.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 05.10.2023, встановлено учасника справи строк на подачу заяв та клопотань в письмовій формі протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, а також попереджено учасників про наслідки пропуску строку на їх подачу, передбачені ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана ухвала була направлена скаржнику засобами поштового зв?язку за адресою його місцезнаходження (40020 м.Суми, вул. Машинобудівників, 1) та отримана ним 13.09.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням 357, а отже, процесуальний строк на подачу відповідного клопотання тривав до 25.09.2023 включно (з урахуванням того, що 23.09. 2023 - вихідний день, субота).

Таким чином, враховуючи наведене, скаржником пропущено процесуальний строк на подачу відповідного клопотання, жодних клопотань про його поновлення та зазначення поважності причин такого пропуску - в клопотанні не наведено, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відхилення вказаного клопотання шляхом залишення його без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" підлягає задоволенню частково, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" підлягає стягненню 174 800 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості, а в решті позовних вимог за первісним позовом слід відмовити.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" за первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" щодо стягнення заборгованості в сумі 40 200,00 грн., з ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог у вказаній частині.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" задоволенню не підлягає, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 в цій частині підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга у вказаній частині - без задоволення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження (а саме в частині безпідставності стягнення 40 200,00 грн. вартості робіт за первісним позовом), а в решті вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи (зокрема в частині стягнення за первісним позовом 174 800 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості, та відмови у зустрічному позові щодо стягнення 1 055 000,00 грн.), висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в наведених частинах, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23:

- підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" за первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" щодо стягнення заборгованості в сумі 40 200,00 грн., з ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог у вказаній частині.

- в решті вимог за первісним позовом (щодо стягнення 174 800,00 грн.) та за зустрічним позовом (щодо відмови у стягненні 1 055 000,00 грн.)- рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга у наведеній частині без задоволення.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином:

- з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" підлягає стягненню 2 622 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

- з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" підлягає стягненню 904 (дев`ятсот чотири) грн. 50 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги;

- в решті судові витрати залишаються за стороною, яка їх понесла.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" за первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" щодо стягнення заборгованості в сумі 40 200,00 грн. та ухвалити у скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог у вказаній частині, виклавши пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" про стягнення 215000 грн 00 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" (вул. Машинобудівників, буд. 1, м. Суми, 40020, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" (вул. Героїв Крут, буд. 60 офіс 3, м. Суми, 40034, ) 174 800 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості, 2 622 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог за первісним позовом відмовити.».

3. В решті рішення Господарського суду Сумської області від 24.07.2023 у справі № 920/149/23 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флуітек сістемз" (вул. Героїв Крут, буд. 60 офіс 3, м. Суми, 40034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" (вул. Машинобудівників, буд. 1, м. Суми, 40020, ) 904 (дев`ятсот чотири) грн. 50 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Матеріали справи №920/149/23 повернути Господарському суду Сумської області, доручивши видати накази на виконання даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано: 17.11.2023 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала