ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3807/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (51325, Дніпропетровська обл., Юріївський р-н., с. Варварівка, вул. Залізнична, 2)
до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія "БОТІК" (64650, Харківська обл., Лозівський р-н., с. Веселе, вул. Колгоспна, 4)
про стягнення 102'678,03 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія "БОТІК", в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом у загальній сумі 102'678,03 грн, з яких: 100'463,39 грн - основна заборгованість, 901,73 грн - сума інфляційного збільшення, 1312,91 грн - 3% річних.

Судові витрати, позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №922/3807/23, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

11 жовтня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю компанія "БОТІК" подано відзив (вх. № 27701) на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити строк для подання відзиву на позовну заяву; перейти до розгляду справи в загальне позовне провадження; у задоволенні позовних вимог за Договором №1108-1 від 11.08.2021 відмовити повністю, а також відповідач у відзиві зазначає, що позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за Договором №1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом, при цьому згідно договору вказано, що: "Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021", а позивач звернувся до суду 28.08.2023 тобто з порушенням строку позовної давності. Щодо вимоги про сплату заборгованості за Договором №1108-1 від 11.08.2021, то вона також була направлена поза межами позовної давності, а саме 28.02.2023.

Відповідно до частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до частин 2, 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Строки, в межах яких вчинюються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (стаття 113 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено судом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

За таких обставин, задля дотримання принципів господарського судочинства, а також з огляду на зазначені відповідачем обставин, які зумовили несвоєчасне подання відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача та поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.

Таким чином, суд приймає та долучає до матеріалів справи відзив на позовну заяву.

Розглянувши клопотання відповідача про перехід розгляду справи в загальне позовне провадження, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до частини 6 статті 250 ГПК України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

В той же час, частиною 7 статті 250 ГПК України визначено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Так, відповідно до частини 1 статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 установлено в розмірі 2684 грн.

Отже, оскільки ціна позову у даній справі (102'678,03 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн х 100 = 268'400 грн), дана справа є малозначною та має розглядатися лише у спрощеному провадженні.

За таких обставин, підстави для переходу до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження відсутні.

03.11.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" подано відповідь на відзив (вх. №30091), в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, приймає та долучає до матеріалів справи відповідь на відзив.

08.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю компанія "БОТІК" надало до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. 30603), в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.

11.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю компанією "БОТІК" (Замовник, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (Перевізник, Позивач) укладено договір № 1108-1 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом (далі - Договір).

Предметом Договору є взаємовідносини сторін, які виникають при організації та виконанні Перевізником внутрішніх (територією України) перевезень вантажу Товариством з обмеженою відповідальністю компанією "БОТІК" (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 3.10. Договору по виконанню перевезень, але не пізніше останнього дня місяця, в якому виконувались перевезення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" надає Товариству з обмеженою відповідальністю компанією "БОТІК" для підписання акт виконаних робіт за період (поточний місяць) і виставляє до оплати рахунок. Відправник сплачує перевізну плату впродовж 2 (двох) банківських днів з наступного дня після отримання рахунку.

При цьому, сторони Договору у п. 4.4. визначили, що одним з обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю компанією "БОТІК" є обов`язок своєчасно оплачувати рахунки, оформлені згідно з п. 5.1. Договору.

Пунктом 5.1.1. Договору передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю компанією "БОТІК" оплачує Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 80% вартості перевезення, після отримання електронною поштою сканкопій наступних документів:

- рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт";

- ТТН з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу;

- акту виконаних робіт (послуг), підписаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт", за відсутності заперечень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії "БОТІК".

Відповідно до п. 5.1.2. Договору Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" оплачує Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" решту - 20 % вартості перевезення, після отримання оригіналів документів зазначених в п.п. 5.1.1. та податкової накладної і квитанції про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Згідно з п. 5.1.3. Договору платежі за виконані роботи проводяться шляхом банківського переказу на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" протягом 5 банківських днів після отримання документів, зазначених у п.п. 5.1.1., п.п. 5.1.2. Договору, якщо інше не обумовлено сторонами у додаткових угодах, але у будь-якому випадку після підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) без зауважень.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що зведені акти виконаних робіт складаються подекадно (10-го, 20-го і в останнє число місяця) та відправляються для підписання Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" поштою, або електронною поштою (засобами факсимільного зв`язку) з наступним наданням оригіналу, протягом 3-х днів від дати складання. Підтвердженням факту виконання робіт (послуг) є належним чином оформлений оригінал ТТН. Датою виконання робіт (послуг) вважається дата підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг) без зауважень.

Згідно з п. 6.1. Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначеним змістом цього Договору,

Згідно з п. 8.1. Договору усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються у відповідності із чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 8.2. сторони Договору у випадку неможливості вирішення спірних питань шляхом переговорів їх вирішення передається на розгляд до господарського суду у встановленому у чинним законодавством України порядку.

Сторони передбачили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 9.1. Договору).

11.08.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом, якою сторони встановили тариф за перевезення вантажів по маршруту: с. Михайлівка - с. Шатівка.

Крім того, 11.08.2021 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезень вантажів автотранспортом, якою було погоджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" для забезпечення перевезень може використовувати транспортні засоби третіх осіб, а Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" має право замовляти перевезення як власних вантажів, так і вантажів третіх осіб.

У відповідності до умов Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" було перевезено в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" 401,860 т. вантажів, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 156 від 26 серпня 2021 року, а також реєстром товарно-транспортних накладних за період з 18.08.2021 по 26.08.2021, який є додатком до акта здачі-приймання робіт. У відповідності до акта здачі-приймання робіт, загальна вартість наданих Позивачем послуг склала 100'463,39 грн.

При цьому, акт здачі-приймання робіт та Реєстр ТТН були підписані Відповідачем, що свідчить про те, що Відповідач отримав всі ТТН та сам акт здачі-приймання робіт в оригіналі.

Додатково, в акті здачі-приймання робіт, сторони зазначили, зокрема, що Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

У свою чергу, Позивач сформував та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1015 від 26.08.2021.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" було складено на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" Рахунок на оплату № 808 від 26 серпня 2021 року, у відповідності до якого, загальна сума що підлягає сплаті складає 100'463,39 грн.

28.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" направило Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" Вимогу про сплату заборгованості за Договором № 1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезень вантажів автотранспортом разом з оригіналом рахунку на оплату. Зазначена вимога була направлена листом з номером 963.

У відповідності до відомостей трекінгу з офіційного сайту Укрпошти, лист з трекінг номером 963 був отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" 10.03.2023.

Проте, станом на дату підписання даної позовної заяви, Відповідачем не було сплачено Позивачу 100'463,39 грн у відповідності до Рахунку на оплату, що є порушенням умов Договору перевезення вантажів, і що стало підставою для звернення Позивача до суду з позовом про стягнення.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Згідно також приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Аналіз укладеного сторонами Договору №1108-1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 11.08.2021 та інших документів, складених під час формування спірних правовідносин, дає підстави зробити висновок про те, що така угода за своєю правовою природою та істотними умовами є договором перевезення, регулювання якого здійснюється главою 64 ЦК України.

Так, відповідно до приписів статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Виходячи зі змісту наведеної норми, перевізник є таким учасником процесу перевезення вантажів, функціональне призначення якого полягає у наданні транспортної послуги - переміщення продукції виробничо - технічного призначення та виробів народного споживання. Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.

Водночас, згідно зі статтею 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За змістом частини першої статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Як убачається з матеріалів справи, Відповідач заборгованість за Договором №1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом у сумі 100'463,39 грн не сплатив. Таким чином, господарський суд доходить висновку, що заборгованість за Договором у сумі 100'463,39 грн підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за Договором з порушенням позовної давності. Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем було порушено обов`язок передбачений п.п. 5.1.1, 5.1.2 щодо надання документів, тому у Відповідача відсутні підстави для проведення оплати.

Щодо початку перебігу позовної давності.

У відповідності до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У п.п. 5.1.1. Договору від 11.08.2021 № 1108-1 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом (далі за текстом Договір перевезення вантажу), сторони дійшли згоди, що Товариство з обмеженою відповідальністю Компанією "БОТІК" оплачує Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 80% вартості перевезення, після отримання електронною поштою сканкопій наступних документів:

- рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт";

- ТТН з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу;

- акту виконаних робіт (послуг), підписаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт", за відсутності заперечень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Компанією "БОТІК".

Додатково, п.п. 5.1.2. Договору перевезення вантажів встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Компанією "БОТІК" оплачує Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" решту - 20 % вартості перевезення, після отримання оригіналів документів зазначених в п.п. 5.1.1. та податкової накладної і квитанції про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

У свою чергу, у відповідності до п.п. 5.1.3. Договору перевезення вантажів, платежі за виконані роботи проводяться шляхом банківського переказу на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" протягом 5 банківських днів після отримання документів, зазначених у п.п. 5.1.1., п.п. 5.1.2. Договору.

Таким чином, початок перебігу позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за Договором у сумі 100'463,39 грн, в силу ч. 5 ст. 261 ЦК України, починається після спливу 5 банківських днів, від дати отримання Відповідачем всіх документів, зазначених у п.п. 5.1.1. та 5.1.2. Договору.

Оскільки останній документ (оригінал рахунку), передбачений п.п. 5.1.1. та 5.1.2. Договору, був отриманий Відповідачем 10.03.2023, початок перебігу позовної давності починається 18.03.2023.

Позовна заява по справі № 922/3807/23 була направлена позивачем до Господарського суду Харківської області засобами поштового зв`язку 25.08.2023, докази чого містяться у суду (календарний штемпель на описі вкладення, а також вказана дата проставлена на трекінг номеру поштового відправлення, який міститься на конверті). Наведене також підтверджується відомостями трекінгу з офіційного сайту Укрпошти щодо листа з трекінг номером 370.

Отже, позовна заява була подана Позивачем до суду в межах позовної давності.

Відтак, суд визнає твердження Відповідача щодо пропуску Позивачем позовної давності необґрунтованими та відхиляє їх.

Твердження Відповідача про ненадання Позивачем оригіналів товаро-транспортних накладних спростовуються матеріалами справи, а саме актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 156 від 26 серпня 2021 року, а також додатком до цього акту - реєстром товарно-транспортних накладних за період з 18.08.2021 по 26.08.2021. Вказані документи були підписані Відповідачем без зауважень, що свідчить про належне виконання Позивачем зобов`язань з передачі Відповідачу оригіналів цих документів.

Враховуючи викладене, Позивач визнається судом таким, що належним чином виконав умови Договору, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором №1108-1 від 11.08.2021 на організацію та виконання перевезення вантажів автотранспортом у сумі 100'463,39 грн є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати у розмірі 901,73 грн за період квітень - липень 2023 року та 3% річних у сумі 1312,91 грн за період з 18.03.2023 по 23.08.2023.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останній виконано арифметично вірно, згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов договору.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого Відповідачем.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 509, 525, 526, 530, 610-612, 625 ЦК України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" (64650, Харківська область, Лозівський район, село Веселе (Смирнівська с/рада), вул. Колгоспна, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (51325, Дніпропетровська область, Юріївський р-н., с. Варварівка, вул. Залізнична, 2, ) 100'463,39 грн основної заборгованості, 901,73 грн інфляційних втрат, 3% річних у сумі 1312,91 грн та судовий збір у сумі 2684 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256, 257 ГПК України рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (51325, Дніпропетровська обл., Юріївський р-н., с. Варварівка, вул. Залізнична, 2, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТІК" (64650, Харківська область, Лозівський район, село Веселе (Смирнівська с/рада), вул. Колгоспна, 4, ).

Суддя І.В. Трофімов