ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3292/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Ярошенко А.С. посвідчення адвоката України №810 від 01.12.2017; довіреність № 60-12806/22 від 22.12.2022 (присутня в судовому засіданні до технічної перерви)

від відповідача Поведик Т.П. доручення № 1413/10 від 01.06.2023; виписка з наказу №13/ок від 02.02.2008; положення про юридичний відділ від 11.02.2022; посадова інструкція від 11.02.2022

від третьої особи не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства ЧОРНОМОРСЬКВОДОКАНАЛ Чорноморської міської ради Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2023, проголошене о 14:34:20 суддею Демешиним О.А. у м. Одесі, повний текст якого складено 18.07.2023

у справі № 916/3292/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" з ринку

до скаржника

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунального підприємства Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеської області

про стягнення 993 406,25 грн. та

В С Т А Н О В И В:

7.08.2015 Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Банк "Київська Русь" особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" з ринку (далі-Банк) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства (далі КП) "Іллічівськводоканал" про стягнення 993 406,25 грн., у тому числі: основний борг 766 085,76 грн., нараховані проценти за період з 26.12.2014 по 06.07.2015 81 554,43 грн., пеня за несвоєчасну оплату процентів за період з 01.04.2015 по 06.07.2015 13 004,02 грн., 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з 13.07.2015 по 22.07.2015 6 296,60 грн. та збільшення суми боргу внаслідок інфляції, нараховане за період з 01.04.2015 по 16.07.2015 у сумі 126 465,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати отриманої суми кредиту за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014, внаслідок чого станом на 7.07.2015 має заборгованість у вищезазначених сумах. Одночасно, позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на будь-яке майно та грошові кошти відповідача.

22.09.2015 ухвалою суду першої інстанції залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - КП "Іллічівськтеплокомуненерго".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 у позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що 20.03.2015 КП "Іллічівськтеплоенерго" на підставі рішення Іллічівської міської ради № 598 від 20.03.2015 та договору про надання поворотної фінансової допомоги № 99 від 20.03.2015 перерахувало на поточний рахунок КП "Іллічівськводоканал" (на який надано Овердрафт)) 1.200.000 грн., які у відповідності до п. 3.3, п. 3.10 договору Овердрафту у той же банківський день були списані Банком в рахунок погашення поточної заборгованості за Овердрафтом, внаслідок чого підстава для задоволення позову відсутня.

Постановою Одеської апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року апеляційну скаргу "Банку залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2015 року - без змін.

13.04.2016 Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 у справі № 916/3292/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При цьому, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що вимоги КП "Іллічівськтеплоенерго" до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо списання з його поточного рахунку на рахунок відповідача - КП "Іллічівськводоканал" грошових коштів в якості фінансової допомоги, заявлені 20.03.2015 - після запровадження в ПАТ "Банк Київська Русь" тимчасової адміністрації, не могли бути задоволені банком в силу обмежень, встановлених п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за якою правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Беручи до уваги наведене, касаційний суд також вказав, що дії ПАТ "Банк "Київська Русь" з перерахування грошових коштів в сумі 1 200 00,00 грн. з рахунку КП "Іллічівськтеплоенерго" в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок відповідача, вчинені після введення в банку тимчасової адміністрації, є нікчемними та, як встановлено судами, були визнані такими уповноваженою особою Фонду, про що останній повідомив відповідача в листі № 886/01-7786 від 08.07.2015. Враховуючи те, що списання грошових коштів з поточного рахунку КП "Іллічівськтеплокомуненерго" на рахунок відповідача - КП "Іллічівськводоканал" відбулось в порушення вимог Закону після запровадження в банку тимчасової адміністрації, то позивач вірно визнав вчинене банком перерахування коштів нікчемним, у зв`язку з чим правильно та обґрунтовано заявив позовні вимоги у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Разом з тим, касаційний суд зазначив, що передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановити обставини щодо правильності проведеного позивачем розрахунку позовних вимог та визначити періоди нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені, відсотків річних та інфляційних втрат, що стало підставою для скасування рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

29.06.2016 року суд здійснив у справі 916/3292/15 заміну відповідача КП Іллічівськводоканал на його правонаступника КП Чорноморськводоканал Чорноморської міської ради Одеської області та 18.07.2016 року суд здійснив заміну третьої особи КП "Іллічівськтеплокомуненерго" на його правонаступника КП Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеської області.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, у позові відмовлено.

27.02.2017 Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Банку задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При цьому, Вищий господарський суд України, вказав, що суди при новому розгляді справи в порушення ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказаних вище вказівок касаційної інстанції (зокрема, щодо нікчемності договору про надання поворотної фінансової допомоги) не врахували та не виконали.

Крім того, в постанові зазначено, що, з огляду на вимоги норм ГПК України господарський суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми заявлених до стягнення нарахувань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

25.04.2017 Господарський суд Одеської області зупинив провадження у справі №916/3292/15 до вирішення по суті справи № 826/171/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ „Банк „Київська Русь, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, що розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва.

29.03.2023 суд першої інстанції провадження у справі поновив у зв`язку із усуненням обставин, що обумовили зупинення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 позов задоволено з підстав його обґрунтованості та стягнуто з КП Чорноморськводоканал на користь Банку 766 085,76 грн. боргу; 81 554,43 грн. процентів за період з 26.12.2014 по 06.07.2015; 13 004,02 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.04.2015 по 06.07.2015; 6 296,60 грн. 30% річних за період з 13.07.2015 по 22.07.2015 та 126 465,44 грн. інфляційних за період з 01.04.2015 по 16.07.2015. Крім того, з КП Чорноморськводоканал на підставі ч.2 ст.129 ГПК України стягнуто до державного бюджету 14901,09 грн. судового збору.

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги наявні в матеріалах справи докази щодо виконання передбачених договором овердрафту за поточним рахунком №2745-02-3 від 26.12.2014 грошових зобов`язань КП «Чорноморськводоканал», зокрема довідку позивача від 23.03.2015 про те, що станом на 20.03.2015 залишок коштів на поточному рахунку відповідача № НОМЕР_1 складає 432 828,49 грн. і тому заборгованість за кредитом у вигляді овердрафту станом на 20.03.2015 відсутня.

Крім того, на переконання скаржника місцевим господарським судом неправомірно не була врахована наявна в матеріалах справи виписка банку від 20.03.2015 по рахунку відповідача (т.1 а.с. 76-79), яка є доказом того, що на рахунок відповідача були внесені кошти в розмірі 1 200 000 грн. і вони були списані банком у якості погашення овердрафту, що свідчить про повторне стягнення з відповідача грошових коштів.

Також скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно не були прийняті платіжні доручення №1535 та №1534 від 13.07.2015, відповідно до яких він сплатив суму боргу по процентам в сумі 24 307,91грн. та пеню за прострочення погашення процентів за користування кредитом в сумі 3 476,36 грн.

Скаржник зазначає про те, що місцевим господарським судом не було надано оцінки і тим обставинам, що позивачем долучено до позовної заяви вимогу про погашення заборгованості, розрахунок боргу та штрафних санкцій, що були підписані керуючим Чорноморською філією банку Торганом О.В., який під час введення тимчасової адміністрації, як зазначив Вищий господарський суд України в постанові від 13.04.2016 у даній справі, не мав права вчиняти будь-які дії від імені банку.

КП Чорноморськтеплоенерго надіслало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, законними та обґрунтованими, а дії позивача такими, що спрямовані на безпідставне збагачення, оскільки з довідки Банку від 23.03.2015 вбачається, що заборгованість у вигляді овердрафту станом на 20.03.2015 у відповідача відсутня. Крім того, в своїй постанові від 27.02.2017 Вищий господарський суд зазначив про необхідність перевірки правильності проведеного розрахунку позовних вимог та визначення періодів нарахування штрафних санкцій, при цьому, позивач так і не довів з чого складаються позовні вимоги.

Також надіслав відзив на апеляційну скаргу позивач, в якому зазначив, що вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі такими, що не заслуговують уваги.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, вислухала пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, перевірила правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права та прийшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2014 між Банком та КП "Іллічівськводоканал" (правонаступником якого стало КП "Чорноморськводоканал") укладено договір про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 (далі - договір), за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу овердрафт - короткостроковий кредит, що надається банком позичальнику шляхом оплати з його поточного рахунку розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на такому рахунку, в межах заздалегідь обумовленого ліміту овердрафту. Згідно з п. 2.1 договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором. Овердрафт надається шляхом сплати протягом операційного дня з поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 розрахункових документів на суму, що перевищує залишок рахунку в межах ліміту овердрафту на наступних умовах, зокрема: ліміт овердрафту - 2.000.000,00 грн.; максимальний строк безперервного користування овердрафтом - 356 календарних днів; кінцевий термін погашення заборгованості - 25.12.2015 включно з процентною ставкою 25% річних.

Згідно з п. 10.1 договору останній набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором.

На виконання умов договору банк надав позичальнику овердрафт (кредит) в межах ліміту в сумі 2.000.000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору днем початку користування кредитними коштами є перший день утворення дебетового сальдо на рахунку, днем закінчення - день, в який заборгованість за овердрафтом сплачено в повному обсязі (день утворення нульового або кредитового сальдо на рахунок).

Усі надходження на рахунок позичальника спрямовуються на погашення заборгованості за договором.

Згідно з п. 3.5 договору сплата позичальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно в день їх нарахування.

Пунктом 3.10 договору встановлено, що всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня, що є терміном сплати платежу, передбаченого договором.

За приписами п.5.2.3 договору банк має право здійснювати договірне списання коштів з рахунку та інших рахунків Позичальника в порядку, передбаченому договором.

Нараховувати штрафні санкції, передбачені договором, за весь час прострочення виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором, починаючи з дня, наступного за днем, коли зобов`язання мало бути виконане до дня його фактичного виконання (п.5.2.8).

Пунктом 8.1.договору сторони передбачили, що у випадку порушення максимального строку безперервного користування Овердрафтом та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла в період прострочення за кожен день прострочення.

Згідно із п.8.2 у випадку порушення позичальником кінцевого терміну погашення заборгованості за Овердрафтом, встановленого п.2.1.3 договору, Позичальник зобов`язаний сплатити суму заборгованості за Овердрафтом, нарахованими процентами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до п. 9.2 договору банк має право зупинити подальше надання овердрафту позичальнику та/або вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів, винагород банку, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, а позичальник зобов`язаний протягом п`яти календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по овердрафту, що залишилась, сплатити проценти, винагороду банку, інші платежі за договором та штрафні санкції, у разі, зокрема, порушення позичальником строків (термінів) платежів, встановлених договором, прийняття Національним банком України рішень, що впливають на стан кредитного ринку України або вводять мораторій, перешкоджають, забороняють, обмежують або іншим чином роблять неможливим виконання банком зобов`язань за цим договором.

19.03.2015 Управлінням Національного банку України прийнято постанову №190 "Про віднесення ПАТ"Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних". На підставі вказаної постанови 19.03.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 про запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації - Волкова Олександра Юрійовича. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 116 від 15.06.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації по 18.07.2015 включно.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до рішення Іллічівської міської ради від 20.03.2015 №598 "Про надання дозволу КП "Іллічівськтеплоенерго" на виділення поворотної фінансової допомоги КП "Іллічівськводоканал""' було надано дозвіл КП "Іллічівськтеплоенерго" на виділення поворотної фінансової допомоги КП "Іллічівськводоканал" у сумі 1 200 000 грн. з терміном повернення до 31.12.2015 та на укладення договору про виділення поворотної фінансової допомоги з КП "Іллічівськводоканал".

Того ж дня між КП "Іллічівськтеплоенерго" (позикодавець, третя особа по справі) та КП "Іллічівськводоканал" (позичальник, відповідач по справі) було укладено договір № 99 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до п.1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 цього договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України в сумі 1 200 000 грн. без ПДВ.

Пунктом 2.4 договору сторони погодили, що кошти, отримані від позикодавця повертаються позичальником у строк до 31.12.2015.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 КП "Іллічівськводоканал", що відкритий у Чорноморській філії ПАТ "Банк "Київська Русь" станом на 20.03.2015 на рахунок відповідача від КП "Іллічівськтеплоенерго" було зараховано 1 200 000 грн., як фінансова допомога згідно рішення Іллічівської міської ради від 20.03.2015 без ПДВ.

При цьому, як вбачається із виписки Чорноморській філії ПАТ "Банк "Київська Русь" за 20.03.2015, станом на початок робочого дня, дебет по рахунку № НОМЕР_1 КП "Іллічівськводоканал" становив 1 533 558,32 грн., а обороти по рахунку відповідача на кінець робочого дня 20.03.2015 становили - 1 966 386,81 грн., а залишок по закінченню дня на рахунку склав - 432 8228,49 грн.

08.07.2015 Банк звернувся до позичальника з листом № 886/01-7786 від 08.07.2015, в якому зазначив про наявність у відповідача станом на 07.07.2015 заборгованості за кредитним договором у розмірі 766 085,76грн. основної заборгованості, 81 554,53грн. заборгованості по процентам за період з 27.02.2015 по 07.07.2015 та 13 004,02 грн. пені за період з 01.04.2015 по 07.07.2015. Крім того, банк в листі, посилаючись на пункт 9.2 договору та постанову правління НБУ № 190 від 19.03.2015 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та на рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 про запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" з 20.03.2015 тимчасової адміністрації, вимагав достроково протягом п`яти календарних днів від дати надіслання банком вимоги повернути кредитні кошти, сплатити проценти та пеню за несвоєчасне погашення процентів.

Однак позичальник вимогу банку не задовольнив, заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Відповідач зазначає, що 23.03.2015 КП "Іллічівськводоканал" отримало від Чорноморської філії ПАТ "Банк "Київська Русь" довідку за № 274/0, в якій зазначено, що станом на 20.03.2015 залишок коштів на поточному рахунку КП "Іллічівськводоканал" № НОМЕР_1 складає 432 828,49 грн. Заборгованість за кредитом у вигляді Овердрафта перед ПАТ "Банк "Київська Русь" станом на 20.03.2015 відсутня.

16.06.2015 відповідач звернувся до позивача листом за № 1448/06-ивк, в якому попросив видати довідку про залишки, обороти та відомості про кредитну заборгованість по поточному рахунку № НОМЕР_1 за 9 місяців з розбивкою по місяцям (з вересня 2014 року по травень 2015 року включно).

17.06.2015 позивач надав відповідачу лист за № 797/01-7727, в якому зазначив, що станом на 16.06.2015 залишок коштів на поточному рахунку КП "Іллічівськводоканал" в національній валюті №002 складає 448 303,27 грн. та надав інформацію щодо руху коштів на рахунку відповідача за період з 01.09.2014 по 31.05.2015. Також цим листом позивач повідомив що у відповідача є заборгованість за кредитом у вигляді Овердрафту перед ПАТ "Банк "Київська Русь", а саме: за основним боргом 0,00 грн.; за процентами 24 307,91 грн.

Отже, на думку відповідача зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором Овердрафта було виконане 20.03.2015 належним чином, відповідно до умов договору, а тому підстав для задоволення позову немає.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з дострокового повернення кредиту та сплати відсотків з користування кредитними коштами за укладеним між сторонами договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 ЦК України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору про надання овердрафту за поточним рахунком №2745-02-3 від 26.12.2014, який за своєю правовою природою є кредитним договором на умовах овердрафту.

Відповідно до ч.2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до п. 1 ч. 5 якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань.

Відповідно до положень статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність фінансове оздоровлення банку - відновлення платоспроможності банку та приведення фінансових показників його діяльності у відповідність із вимогами Національного банку України.

Під поняттям платоспроможності розуміється спроможність банку виконати законні вимоги кредиторів. При цьому, платоспроможність банку характеризується рівнем забезпеченості фінансових зобов`язань банку власним капіталом (ліквідними активами). Неплатоспроможність банку визначається як його неспроможність протягом одного місяця в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше третини суми, встановленої Національним банком як мінімально необхідної.

Пунктом 1.1 Глави 1 Розділу V Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368, визначено, що ліквідність банку - це здатність банку забезпечити своєчасне виконання своїх грошових зобов`язань, яка визначається збалансованістю між строками і сумами погашення розміщених активів та строками і сумами виконання зобов`язань банку, а також строками та сумами інших джерел і напрямів використання коштів (надання кредитів, інші витрати).

Банківська діяльність піддається ризику ліквідності - ризику недостатності надходжень грошових коштів для покриття їх відпливу, тобто ризику того, що банк не зможе розрахуватися в строк за власними зобов`язаннями у зв`язку з неможливістю за певних умов швидкої конверсії фінансових активів у платіжні засоби без суттєвих втрат.

У зв`язку з цим банки повинні постійно управляти ліквідністю, підтримуючи її на достатньому рівні для своєчасного виконання всіх прийнятих на себе зобов`язань з урахуванням їх обсягів, строковості й валюти платежів, забезпечувати потрібне співвідношення між власними та залученими коштами, формувати оптимальну структуру активів із збільшенням частки високоякісних активів з прийнятним рівнем кредитного ризику для виконання правомірних вимог вкладників, кредиторів і всіх інших клієнтів.

Відповідно до положень статті 76 Закону України Про банки і банківську діяльність (у відповідній редакції) підставою віднесення проблемного банку до категорії неплатоспроможних є: неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; невиконання банком протягом десяти робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами; одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Відповідно до договору банківського рахунку № 331-75 від 13.03.2012, укладеного між позивачем та КП "Іллічівськтеплоенерго" (КП "Чорноморськтеплоенерго"), останній мав відкритий в ПАТ "Банк "Київська Русь" поточний рахунок № НОМЕР_2 , саме з якого 20.03.2015 банк і здійснив списання грошових коштів на рахунок відповідача в ПАТ "Банк "Київська Русь" в рахунок погашення овердрафту по договору № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Отже, суд першої інстанції зробив правомірний висновок, що відповідно до положень ЦК України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність", умов вказаного договору банківського рахунка № 331-75 від 13.03.2012 КП "Іллічівськтеплоенерго" (третя особа по справі) виступає кредитором позивача за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами. Відповідно, вимоги КП "Іллічівськтеплоенерго" до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо списання з його поточного рахунку на рахунок відповідача КП "Іллічівськводоканал" грошових коштів в якості фінансової допомоги, заявлені 20.03.2015 після запровадження в ПАТ "Банк Київська Русь" тимчасової адміністрації, не могли бути задоволені банком в силу обмежень, встановлених пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 вказаного Закону в редакції, чинній станом на дату запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини 2 статті 215 ЦК України та частини 3 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку (наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі №819/353/16, від 05.12.2018 у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019 у справі №826/8273/16).

Отже, дії ПАТ "Банк "Київська Русь" з перерахування грошових коштів в сумі 1 200 000,00 грн. з рахунку КП "Іллічівськтеплоенерго" в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок відповідача, вчинені після введення в банку тимчасової адміністрації, а отже є нікчемними в силу Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та були визнані такими уповноваженою особою Фонду, про що останній повідомив відповідача в листі №886/01-7786 від 08.07.2015.

Таким чином, оскільки списання грошових коштів з поточного рахунку КП "Іллічівськводоканал" на рахунок відповідача КП "Іллічівськводоканал" відбулось в порушення вимог Закону після запровадження в банку тимчасової адміністрації, позивач вірно визнав вчинене банком перерахування коштів нікчемним, у зв`язку з чим правильно та обґрунтовано заявив позовні вимоги у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014.

При цьому, перевіривши розрахунок основної заборгованості, здійснений позивачем, колегія суддів вважає його вірним, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем відповідного боргу та контррозрахунку останнього.

Доводи апелянта про наявність в матеріалах справи доказів щодо виконання грошових зобов`язань, зокрема довідки № 274/01 від 23.03.2015 (т.1, а.с.69) про відсутність у відповідача кредитної заборгованості у вигляді овердрафту перед ПАТ "Банк "Київська Русь", колегія суддів не приймає до уваги оскільки зазначена довідка підписана заступником Голови Правління керуючим Чорноморською філією ПАТ "Банк "Київська Русь, повноваження якого були припинені 20.03.2015 в силу дії ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що долучена до позовної заяви вимога про погашення заборгованості, розрахунок боргу та штрафних санкцій також дійсно були підписані керуючим Чорноморською філією банку Торганом О.В., який під час дії тимчасової адміністрації, не мав права вчиняти будь-які дії від імені банку, разом з тим розрахунок боргу і штрафних санкцій цілком викладений і в позовній заяві, яка подана повноважним представником, що діяв на підставі довіреності, виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, дає можливість суду прийняти його у якості доказу. Спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, тому відповідні доводи апелянта колегією суддів відхиляються.

Крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.1 договору сторони передбачили, що у випадку порушення максимального строку безперервного користування Овердрафтом та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла в період прострочення за кожен день прострочення.

Згідно із п.8.2 у випадку порушення позичальником кінцевого терміну погашення заборгованості за Овердрафтом, встановленого п.2.1.3 договору, Позичальник зобов`язаний сплатити суму заборгованості за Овердрафтом, нарахованими процентами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Дослідивши здійснені позивачем у позовній заяві розрахунки колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині обгрунтованості стягнення з відповідача процентів за період з 26.12.2014 по 06.07.2015 у сумі 81 554,43 грн., пені за несвоєчасну оплату процентів за період з 01.04.2015 по 06.07.2015 у сумі 13 004,02 грн., 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з 13.07.2015 по 22.07.2015 у сумі 6 296,60 грн. та інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 01.04.2015 по 16.07.2015 у сумі 126 465,44 грн.

Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно не були прийняті до уваги платіжні доручення №1535 та №1534 від 13.07.2015, відповідно до яких відповідач сплатив суму боргу по процентам в сумі 24 307,91грн. та пеню за прострочення погашення процентів за користування кредитом в сумі 3 476,36 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з відповідних платіжних доручень не можливо встановити, що відповідні кошти були сплачені відповідачем саме за визначені позивачем та заявлені до стягнення періоди.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Згідно із ст.129 ГПК України, судові витрати слід залишити за апелянтом.

На підставі ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 у справі №916/3292/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства Чорноморськводоканал Чорноморської міської ради Одеської області без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.11.2023 о 16.30

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук