ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року

м. Черкаси справа № 925/1100/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Костянтин ДОВГАНЬ, розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/1100/23 за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковтранс про стягнення 13 967,79 грн,

УСТАНОВИВ:

15 серпня 2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковтранс 13967,79 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Ухвалою від 16.08.2023 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом.

Установою поштового зв`язку ухвала від 22.09.2023 повернута до суду з довідкою АТ Укрпошта форми № 20 від 30.07.2022 про те, що поштова кореспонденція відповідачу не вручена за закінченням терміну зберігання.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходження відповідача: 1800, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 305, квартира 195.

Позовна заява з додатками та ухвала суду направлялись за адресою, вказаною у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

26 жовтня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки Харківської області під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання і перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено факт порушення вимог законодавства щодо перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі -ПДР).

26 жовтня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки Харківської області, місце проведення перевірки: на 471 км 516 км а/д М-03 «Київ- Харків - Довжанський» було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF XF 105.460, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BODEX KIS 3B, реєстраційний номер НОМЕР_2 було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, а саме: навантаження на одиночну вісь складало 13,100 т, при допустимих 11,000 т., тобто перевищує нормативно допустиме навантаження - на 2,1 т.

За результатами проведення документальної перевірки посадовими особами складено Довідку №0007340 від 26 жовтня 2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт №0023301 від 26 жовтня 2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 416, 34 євро.

Відповідно до товарно транспортної накладної №594808 від 25 жовтня 2020 року автомобіль марки DAF XF 105.460, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BODEX KIS 3B, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 прямував із пункту навантаження м. Київ до пункту розвантаження: с. Кутузівка, Харківська область.

Згідно Довідки №0007340 від 26 жовтня 2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю навантаження на осі становило: 1) 7,3 т; 2) 13,1 т; 3) 7,1 т; 4) 6,25 т; 5) 7,05 т; повна маса транспортного засобу 40,8 т.

Згідно свідоцтва про реєстрацію, транспортний засіб марки DAF XF 105.460, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки BODEX KIS 3B, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить Товариству з обмеженою відповідальністю Ковтранс.

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено розрахунок від 28 жовтня 2020 року №10227007-1/18-20 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 26 жовтня 2020 року №245549 та нараховано плату за проїзд у розмірі 416,34 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 26 жовтня 2020 року еквівалентно 13 967 грн. 79 грн., яку відповідачем на час звернення позивача до суду не сплачено.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, положенням п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції станом на 15 січня 2021 року) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Однак, транспортний засіб, під час перевезення перевищував допустимі норми, а саме: навантаження на одиночну вісь становило 13,1 тонн при максимально допустимих 11,0 тонн.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт (в редакції Закону станом на 15 січня 2021 року) у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі ст. 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30 березня 1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно п. 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно із п. 311 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Незважаючи на те, що відповідно до п. 311 Порядку, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки згідно листа від 28 жовтня 2020 року № 10227007/1/18-20 відповідач у визначений вище термін кошти добровільно не сплатив.

У п. 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Окрім того, ч. ч. 6, 7 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України, крім адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, які зараховуються до державного дорожнього фонду.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.

Законом України Про дорожній рух (ч. 2 ст. 29) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Чинним законодавством України про автомобільний транспорт відповідальність за його порушення покладено на автомобільних перевізників (ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт), отже належним відповідачем у справах про стягнення плати є саме перевізник.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому необхідно розрізняти поняття власника та перевізника, оскільки перевізник не обов`язково має транспортний засіб у власності.

Також не ототожнюється поняття перевізника із фактичним користувачем транспортного засобу - водієм, який керує ним на час перевірки за трудовою чи іншою угодою. Водії можуть нести відповідальність тільки у тому разі, коли одночасно є перевізниками.

Таким чином, оскільки автомобіль марки DAF XF 105.460, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки BODEX KIS 3B, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить Товариству з обмеженою відповідальністю Ковтранс, то воно є належним відповідачем по справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою на відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Вказана правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верхового Суду від 06 червня 2018 року у справі № 820/1203/17 та від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18.

Відповідно до п.30, 31 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х ВхК, де

Рзм 0 євро/кв, перевищення загальної маси;

Рнв - 0,27 євро /км, перевищення осьових;

Рг - 0 євро/км, перевищення габаритних параметрів;

В пройдена відстань перевезення, 419 км;

К- від 10% - до 40% у потрійному розмірі (коефіцієнт 3);

П (0+0,27+0)*514 (відстань)*3 (коефіцієнт) = 416,34 євро.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Розрахунок плати за проїзд позивачем виконано відповідно до наведеної вище формули.

При цьому судом враховано, що перевищення навантаження на строєну вісь становило 19,09% від максимально допустимого, а тому позивачем правомірно було застосовано двократний коефіцієнт у своєму розрахунку плати за проїзд.

Відстань від м. Київ до с. Кутузівка, Харківська область 514 км.

Порядком №879 встановлено, що ставка плати за кожен кілометр відстані, великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно складає 0,27 євро.

Отже, розрахунок шкоди є вірним і відповідачем не спростований.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи не було доведено відсутності своєї вини у заподіяні державі шкоди заподіяної внаслідок перевищення вагових нормативних параметрів під час перевезення вантажу.

При цьому судом враховано наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою перевізника (відповідача) та збитками держави, вини перевізника.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 13 967 грн. 47 коп.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковтранс» (бульвар Шевченка, 305, кв. 195, м. Черкаси, 18016, код 41694426) в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК Черк.обл./тг м. Черкаси/22160100, р/р №UA 0023759, 6, банк отримувача: Казначейство України) 13 967 грн. 79 коп. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 79 копійок) плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковтранс» (бульвар Шевченка, 305, кв. 195, м. Черкаси, 18016, код 41694426) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті, (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, код 39816845) судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 20 листопада 2023 року.

СУДДЯ Костянтин ДОВГАНЬ