ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2023 р. Cправа № 902/1140/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Данелюк Х.О.,

представників:

позивача - Ситник О.І.,

відповідача - Свистак Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вернигородоцьке" (вул. Центральна, буд. 45, село Вернигородок, Хмільницький район, Вінницька область, 22125)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" (вул. Замостянська, буд. 35, м. Вінниця, 21007)

про стягнення 4 461 439,71 грн,

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вернигородоцьке" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" про стягнення 4 461 439,71 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №24012023 від 24.01.2023 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару, внаслідок чого Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вернигородоцьке" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" 4 461 439,71 грн, з яких: 4 325 569,43 грн - основного боргу; 53 684,46 грн - 3% річних та 82 185,82 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 04.09.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1140/23 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 10.10.2023.

Під час підготовчого провадження відповідач в системі "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву (а.с. 79-89), правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 16.11.2023, про що 25.10.2023 постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

16.11.2023 в системі "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення відповідача у справі №902/1140/23 з доказами часткового погашення заборгованості в сумі 400 000 грн.

На визначений час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві.

Представниця відповідача зазначила, що позовні вимоги не визнає та просила відмовити у задоволенні позову.

Оскільки у відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" визнавало суму основного боргу та заперечувало щодо стягнення нарахувань в порядку ст. 625 ЦК України, та у судовому засіданні представниця відповідача повністю заперечила щодо позовних вимог, суд враховує крайню процесуальну позицію по суті спору вказаного учасника справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.01.2023 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вернигородоцьке" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №24012023 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник поставляє (продає) у власність Покупцеві, а Покупець приймає (придбає) та оплачує на умовах і протягом дії цього Договору таку продукцію (надалі - продукція): пшеницю.

Асортимент, кількість та ціна продукції, що поставляється Постачальником, вказуються у видаткових накладних на продукцію (п. 2.1. Договору).

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що Покупець здійснює оплату продукції шляхом попередньої оплати згідно виставлених рахунків-фактур Постачальника або шляхом післяплати протягом 15-и банківських днів після відвантаження продукції. Оплата вартості продукції проводиться Покупцем по кожній окремій партії поставленої продукції.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1. цього Договору та закінчується після повного і належного виконання Сторонами всіх своїх зобов`язань згідно цього Договору (пп. 9.1, 9.2. Договору).

На виконання умов Договору за період січня-лютого 2023 року позивач передав, а відповідач прийняв обумовлену Договором продукцію загальною вартістю 7 325 569,43 грн з ПДВ, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними:

- №11 від 24.01.2023 на суму 541 088,16 грн з ПДВ;

- №12 від 25.01.2023 на суму 583 860,18 грн з ПДВ;

- №13 від 26.01.2023 на суму 297 776,09 грн з ПДВ;

- №14 від 27.01.2023 на суму 662 744,2 грн з ПДВ;

- №15 від 30.01.2023 на суму 882 376,27 грн з ПДВ;

- №16 від 01.02.2023 на суму 343 212,11 грн з ПДВ;

- №17 від 02.02.2023 на суму 434 528,13 грн з ПДВ;

- №27 від 20.02.2023 на суму 867 456,07 грн з ПДВ;

- №29 від 21.02.2023 на суму 886 896,07 грн з ПДВ;

- №31 від 22.02.2023 на суму 894 384,07 грн з ПДВ;

- №32 від 23.02.2023 на суму 931 248,08 грн з ПДВ.

Поряд з цим відповідачу виставлено відповідні рахунки на оплату: №7 від 24.01.2023 на суму 3 745 585,14 грн з ПДВ та №15 від 17.02.2023 на суму 3 600 000 грн з ПДВ.

Відповідач, в свою чергу, за поставлену продукцію розрахувався частково на загальну суму 3 000 000 відповідно до платіжних інструкцій: №2240 від 03.02.2023 на суму 850 000 грн; №2253 від 08.02.2023 на суму 350 000 грн; №2268 від 15.02.2023 на суму 800 000 грн; №2159 від 08.03.2023 на суму 1 000 000 грн.

Несплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" решти вартості поставленої за Договором продукції слугувала підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду про стягнення з відповідача 4 325 569,43 грн - основного боргу, а також 53 684,46 грн - 3% річних та 82 185,82 грн - інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензіями про сплату заборгованості (вих. №74 від 05.06.2023 та вих. №86 від 20.06.2023), однак реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" на такі претензії матеріали справи не містять.

Також слід зазначити, що обопільно підписаним та скріпленим печатками Актом звірки взаємних розрахунків сторін за період: 01.01.2023-01.08.2023 підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за Договором станом на 01.08.2023 в сумі 4 325 569,43 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір №659 від 10.12.2021.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Наявність основного боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" за Договором в сумі 4 325 569,43 грн на момент звернення із позовом до суду у справі №902/1140/23 підтверджується обопільно підписаними та скріпленими видатковими накладними, з урахуванням доказів часткових проплат, а також обопільно підписаним і скріпленим печатками Актом звірки взаємних розрахунків сторін за період: 01.01.2023-01.08.2023.

Уже в процесі розгляду справи відповідачем погашено основний борг в сумі 400 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2344 від 14.11.2023 на вказану суму.

В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. У разі ж якщо предмет спору був відсутній до відкриття провадження, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

В частині ж основного боргу на суму 400 000 грн, який перестав існувати після відкриття провадження у справі, провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим несплаченим залишається основний борг в сумі 3 925 569,43 грн (4 325 569,43 грн - 400 000 грн = 3 925 569,43 грн), при цьому прострочення виконання зобов`язання зі сплати вартості продукції виникло за фактом її отримання, оскільки у визначений п. 2.2. Договору строк протягом 15-ти банківських днів після відвантаження продукції відповідач повного погашення її вартості не здійснив.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю в частині стягнення з відповідача 3 925 569,43 грн основного боргу.

Окрім основного боргу, позивачем внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором нараховано та заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" 53 684,46 грн - 3% річних та 82 185,82 грн - інфляційних втрат.

Як встановлено фактичними обставинами справи, відповідач є боржником, що прострочив, позаяк не здійснив остаточний розрахунок за поставлену продукцію не пізніше 16.03.2023 (крайня партія продукції відвантажена 23.02.2023, 15 банківських днів спливло 16.03.2023), відтак грошове зобов`язання відповідача є простроченим з 17.03.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" за період прострочення з 17.03.2023 по 15.08.2023 на суму 4 325 569,43 грн, судом встановлено що здійснений позивачем розрахунок 3 % перебуває в межах розрахунку суду. Поряд з цим інфляційні втрати підтверджуються в сумі 38 824,94 грн, тобто на 43 360,88 грн меншому розмірі, аніж заявлено позивачем (82 185,82 грн - 38 824,94 грн = 43 360,88 грн).

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 3% річних у заявленій позивачем сумі 53 684,46 грн та інфляційних втрат у визначеній судом сумі 38 824,94 грн. Відтак у стягненні 43 360,88 грн інфляційних втрат слід відмовити як заявлених безпідставно.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення 400 000 грн та з підстав відмови у стягненні 43 360,88 грн інфляційних втрат як заявлених безпідставно.

Відповідачем, в свою чергу не наведено обґрунтованих заперечень щодо позову.

Посилання у відзиві на позовну заяву на обставини введення в Україні воєнного стану не ставить у пряму залежність неможливість виконання відповідачем грошового зобов`язання за укладеним Договором.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Такий же висновок підтримано КГС ВС у постанові від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Однак доказів прямого впливу введення воєнного стану в Україні на господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин", що мало наслідком неможливість виконання грошового зобов`язання, останнім не подано. При цьому суд акцентує увагу, що Договір поставки №24012023 від 24.01.2023 укладено вже під час дії в Україні воєнного стану, тому відповідач мав об`єктивно оцінювати ризики, пов`язані з його укладенням та виконанням.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір до суду доведено внаслідок неправильних дій відповідача та предмет спору частково перестав існувати вже після відкриття провадження у справі, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору і в частині закриття провадження у справі. В частині ж відмови такі витрати залишаються за позивачем.

Відтак на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 66 271,19 грн, в решті такі витрати в сумі 650,41 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №902/1140/23 в частині стягнення з відповідача 400 000 грн основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козятин-Млин" (вул. Замостянська, буд. 35, м. Вінниця, 21007, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вернигородоцьке" (вул. Центральна, буд. 45, село Вернигородок, Хмільницький район, Вінницька область, 22125, ) 3 925 569,43 грн - основного боргу; 53 684,46 грн - 3% річних; 38 824,94 грн - інфляційних втрат та 66 271,19 грн - витрат на сплату судового збору.

4. У стягненні з відповідача 43 360,88 грн інфляційних втрат відмовити, у зв`язку з чим судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 650,41 грн залишити за позивачем.

5. Згідно із приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ; представниці відповідача Свистак Ю.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне рішення складено 27 листопада 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Центральна, буд. 45, село Вернигородок, Хмільницький район, Вінницька область, 22125;

3 - відповідачу - вул. Замостянська, буд. 35, м. Вінниця, 21007.