ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023м. ХарківСправа № 922/3774/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243)
до Фізичної особи-підприємця Серікової Олени Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 614 331,15 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Жилка С.Є. (самопредставництво)

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Серікової Олени Сергіївни (відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 614 331,15 грн за використання земельної ділянки загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові з кадастровим номером :11:001:0029 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 214,97 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані зокрема тим, що відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно (з 16.05.2018) використовує земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0029 площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування кафе без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України та у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 не сплачувала плату за користування вказаною земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 614 331,15 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно збережені кошти на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3774/23. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25 вересня 2023 року о 09:20. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 ГПК України).

24.09.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке зареєстроване 25.09.2023 за вх.№25772, в якому вона просила суд закрити провадження у справі № 922/3774/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, наполягаючи на тому, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а також просила суд у випадку якщо суд не знайде підстав для закриття провадження у справі відкласти підготовче засідання для надання до суду відзиву у строк, визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У підготовче засідання 25.09.2023 з`явився представник позивача.

Відповідач та її повноважний представник у судове засідання 25.09.2023 не з`явились.

В судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 25.09.2023 про відкладення підготовчого засідання на 16.10.2023 о 10:00.

15.10.2023 через підсистему "Електронний суд" представником відповідача - адвокатом Олійник О.М. надіслано клопотання/заява, яке зареєстроване 16.10.2023 вх.№28038, в якому вона повідомила, що немає можливості прийняти участь у підготовчому засіданні 16.10.2023 у зв`язку з її зайнятістю у судовому засіданні Дзержинського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 638/13943/21 та просить суд задовольнити подане відповідачем клопотання про закриття провадження у справі №922/3477/92 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Присутній у судовому засіданні 16.10.2023 представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі №922/3477/92 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідач та її повноважний представник у судове засідання 16.10.2023 не з`явились.

Ухвалою суду від 16.10.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 30.10.2023 об 11:50.

В судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 30.10.2023 про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 13.11.2023 об 11:20.

Присутній у судовому засіданні 13.11.2023 представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання 13.11.2023 не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлений ухвалою суду від 30.10.2023 в порядку статей 120-121 ГПК України, яку надіслано на адресу місце проживання відповідача: вул. Авіаційна, буд. 50 А, м. Харків, 61166, яка вказана у позовній заяві позивачем та яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень (штрих-кодовий ідентифікатор 590) не була вручена та 06.11.2023 повернута відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення.

Судом також встановлено, що ухвала суду від 29.08.2023 про відкриття провадження у цій справі від 29.08.2023 була надіслана на вказану адресу місце проживання відповідача, проте відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень (штрих-кодовий ідентифікатор 164) не була вручена та 06.09.2023 повернута відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 242 ГПК України (в редакції станом на час відкриття провадження у справі) рішення суду надсилаються учасникам справи в електронній формі, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

За визначенням п. 4, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України (в редакції станом на час відкриття провадження у справі) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже з моменту проставлення у поштовому повідомленні відмітки, починається обрахунок строку, обумовленого статтею 165 ГПК України, для подачі відповідачем відзиву.

Відтак днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у цій справі є 06.09.2023.

В ухвалі суду від 29.08.2023 про відкриття провадження у справі судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Отже відповідач мав право подати до суду відзив на позовну заяву не пізніше 21.09.2023, проте у строк встановлений судом відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений судом не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, суд зазначає, що за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі Фрідлендер проти Франції, рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі Смірнова проти України). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі Красношапка проти України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Господарський суд виходить з того, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.07.2023 №340589768 право приватної власності на нежитлову будівлю літ. "Л-1" загальною площею 285,3 кв.м по вул. Помірки, 27 у м. Харкові з 16.05.2018 зареєстровано за Серіковою О.С. на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2018 № 893.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.03.2013 № НВ-013 площа земельної ділянки по вул. Помірки,27 у м. Харкові з кадастровим номером :11:001:0029 складає 0,0682 га, сформована земельна ділянка 30.09.2008. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування будівлі кафе.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.07.2023 № 340588981 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 21.03.2013 за Харківською міською радою.

27.07.2023 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку на підставі ч. 2. ст. 83, ст. 187 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер :11:001:0029), яка розташована за адресою: вул. Помірки, 27 у м. Харкові.

За результатами проведеного обстеження складено Акт обстеження земельної ділянки від 27.07.2023, яким установлено, що на земельній ділянці (кадастровий номер :11:001:0029) площею 0,0682 га за адресою: м. Харків, вул. Помірки, 27 розташована нежитлова будівля літ. "Л-1", право власності на яку зареєстроване за відповідачем у цій справі - ФОП Серіковою О.С. для експлуатації та обслуговування кафе.

Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 26.07.2023 13358/5/20-40-24-05-07 ФО-П Серікова О.С. не зареєстрована платником земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0029 площею 0,0682 по вул. Помірки, 27 у м. Харкові.

За розрахунками позивача, сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за використання відповідачем вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 становить 614 331,15 грн.

Позивач стверджує, що відповідач з моменту набуття права власності на вказане нерухоме майно - з 16.05.2018 та по теперішній час використовує земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0029 площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування кафе без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України та у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 не сплачувала плату за користування вказаною земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 614 331,15 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно збережені кошти на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Відповідач в установлений судом строк відзив на позов до суду не надав, позовні вимоги не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічні формулювання поняття оренди землі закріплені в ст. 1 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (ст.14.1.72 Податкового кодексу України).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (ч.ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України).

Згідно з ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно із ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати здійснювався позивачем на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0029 загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові від 15.04.2020 № 3257, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Вказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08).

Щодо застосування у розрахунку коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік 1,1.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0029 загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові у 2020-2021 роках становить 3 867 772 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0029 загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові у 2022 році становить 4 254 549 грн.

Щодо застосування ставки річної орендної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08, в редакції до 31.12.2021, розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8% від нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 4.1 Положення № 41/08, в редакції з 01.01.2022, річна орендна плата за використання земельної ділянки для закладів харчування встановлена на рівні 3% від нормативної грошової оцінки.

Щодо застосування коефіцієнту розміру земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Додатком до Положення № 41/08, в редакції до 31.12.2021, встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1.

Додатком до Положення 41/08 "Коефіцієнти умов використання земельної ділянки", в редакції з 01.01.2022 встановлено, що коефіцієнту розміру земельної ділянки із показником до 0,09999 га відповідає значення 1.

Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.4 Положення №41/08, в редакції до 31.12.2021, встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).

Аналогічні приписи щодо застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов містить п. 2.4 Положення № 41/08, в редакції з 01.01.2022.

Ураховуючи факт того, що орендарем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1.

Отже, розмір орендної плати, яку повинна була сплачувати ФО-П Серікова О.С. за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :11:001:0029 загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові складає 614 331,15 грн, з яких:

- у 2020 р. - 25 785,15 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 283 636,65 грн (крім березня 2020 року),

- у 2021 р. - 25 785,15 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 309 421,76 грн,

- у 2022 р. - 10 636,37 грн місяць, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 21 272,74 грн.

Оскільки відповідно до вказаного вище листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 26.07.2023 № 13358/5/20-40-24-05-07 ФО-П Серікова О.С. кошти за користування вищевказаною земельною ділянкою не сплачувала, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 становить 614 331,15 грн.

Отже за розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 склав 614 331,15 грн.

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України, Податкового кодексу України та Положення № 41/08.

Отож відповідач (набувач) у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Суд також зазначає, що підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначені також статтею 22 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 224, ст. 225 Господарського кодексу України, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас, відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, як норми статей 22, 1166 Цивільного кодексу України так і ст. 1212 Цивільного кодексу України унормовують відшкодування шкоди, зокрема, у вигляді неодержаних потерпілою особою доходів, що завдана як внаслідок неправомірних дій/бездіяльності, так і внаслідок безпідставного збагачення іншої особи за рахунок безпідставного збереження нею коштів, які належать (мають бути сплачені) цій потерпілій особі.

При цьому правову кваліфікацію матеріально-правової природи вимоги про стягнення коштів має дати саме суд, виходячи з обставин справи.

Суд також зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права ґрунтується на вищенаведених положеннях чинного законодавства та підтверджується постановами Вищого господарського суду України від 09.08.2016 у справі № 922/5212/14, від 12.01.2017 у справі № 922/51/15, а також аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15 та Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 922/2976/17.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 614 331,15 грн за використання земельної ділянки загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові з кадастровим номером :11:001:0029 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ураховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі у розмірі 9 214,97 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 14, 19, 124, 129, 140, 142 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України "Про оренду майна", ст. 2, 22, 83, 93, 120, 122, 125, 126, 152, 157, 206 Земельного кодексу України, ст. 22, 377, 1166, 1212-1214 Цивільного кодексу України, ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Серікової Олени Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243, платіжні реквізити: отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, рахунок (IBAN) UA0020649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 614 331 (шістсот чотирнадцять тисяч триста тридцять одна) грн. 15 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0,0682 га по вул. Помірки, 27 у м. Харкові з кадастровим номером :11:001:0029 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 9 214,97 грн покласти на відповідача: Фізичну особу-підприємця Серікову Олену Сергіївну ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Серікової Олени Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243, платіжні реквізити: р/р UA0032986, Банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ) - 04059243, рахунок (IBAN) - UA0032986, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО - 820172) судовий збір у розмірі 9 214,97 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Харківська міська рада (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Серікова Олена Сергіївна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "21" листопада 2023 р.

Суддя І.О. Чистякова