ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2900/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:

Від ТОВ «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» адвокат Хаджи І.Д.

Від ТОВ «СХІД-А» адвокат Тарановський Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції Сулімовська М.Б., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 12.07.2023.

по справі №916/2900/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А»

про витребування майна з чужого незаконного володінням,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідно до якого просить витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташований за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.3Б, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "І, ІІ", мостіння "ІІІ", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12".

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним заволодінням відповідачем майном, власником якого є позивач.

Одночасно з поданням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташований за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.3Б, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "І, ІІ", мостіння "ІІІ", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12" (реєстраційний номер 101), власником якого на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД-А».

Короткий зміст оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД-А», відмовлено повністю.

Дана ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що заявником не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, або ускладнить чи унеможливить захист та поновлення порушених прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП». Саме лише припущення про те, ніби існують підстави вважати, що відповідачем будуть здійсненні певні заходи з метою уникнення виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування та без подання будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви позивача.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що реєстрація права власності на спірне майно надає ТОВ «СХІД-А» право на відчуження об`єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Хутірська, 3-Б з метою уникнення можливості виконання судового рішення по даній справі та/або ускладнення його виконання, адже зміна власника спірного майна зробить не можливим його витребування у ТОВ «СХІД-А», що в свою чергу призведе до нівелювання суті позову по даній справі та до неможливості захистити права Позивача.

Позивач вказав, що не вжиття вказаних заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач, дізнавшись про ініціювання судового процесу позивачем, може вчинити дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна іншим особам задля його приховування та можливості уникнути виконання рішення суду.

Крім того, апелянт послався на те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у їх володінні, проте такі заходи не перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 у справі № 916/2900/23 і ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» про застосування заходів забезпечення позову у справі № 916/2900/23 задовольнити.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

08.09.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «СХІД-А» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач зазначає, що він не може відчужувати спірний об`єкт, оскільки для продажу спірного майна має бути відповідне рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СХІД-А», а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2021 року тривають судові спори та кримінальні провадження, пов`язані з виключенням ОСОБА_1 з усіх підприємств та позбавлення усього майна, в тому числі виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.ЗБ, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "I, II", мостіння "ІП", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12" (реєстраційний номер 101), власником якого на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД-А». Дані обставини свідчать про те, що засновники відповідача навряд чи зможуть досягти згоди щодо відчуження спірного майна.

Крім того, відповідач вказав, що всі посилання апелянта на незаконність реєстрації права власності на спірний об`єкт фактично зводяться до розгляду справи по суті, а не до вирішення питання про забезпечення позову.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕИДІНГ ГРУП» на ухвалу господарського суду Одеської області від 12.07.2023 р. по справі № 916/2900/23 - залишити без задоволення, а оскаржувану ухвала суду першої інстанції без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/2900/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Таран С.В., Поліщук Л.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.07.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/2900/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

За відсутності вільного доступу до матеріалів справи, у колегії суддів відсутня можливість встановити обставини про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів 1) сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн. 2) надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн. та надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А». Таким чином недоліки апеляційної скарги були усунуті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 25.09.2023; призначено справу № 916/2900/23 до розгляду на 05 жовтня 2023 року о 12:30.

05.10.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» про відкладення розгляду справу, яке обґрунтовано тим, що представник апелянта адвокат Хаджи І.Д. не зможе прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з тим, що вона приймає участь у судовому засіданні у кримінальному провадженні по справі №514/701/23, яке призначено на 05.10.2023 о 12:30.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 вирішено розглянути справу №916/2900/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи №916/2900/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "«МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 на 09 листопада 2023 року о 12.00; встановлено, що судове засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 7, 3-й поверх; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

09.11.2023 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» адвокат Хаджи І.Д. та представник ТОВ «СХІД-А» адвокат Тарановський Д.С.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідно до якого просило витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташований за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.3Б, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "І, ІІ", мостіння "ІІІ", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12".

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним заволодінням відповідачем майном, власником якого є позивач.

Одночасно з поданням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташований за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.3Б, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "І, ІІ", мостіння "ІІІ", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12" (реєстраційний номер 101), власником якого на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД-А».

Обґрунтовуючи заяву позивач зазначає, що оскільки на даний час спірне майно зареєстровано за відповідачем, останній, на переконання позивача, має можливість здійснювати всі правомочності власника. Отже є очевидним, що реєстрація права власності на спірне майно надає ТОВ «СХІД-А» право на відчуження об`єкта нерухомості за адресою: м.Одеса, вул.Хутірська, буд.3-Б з метою уникнення можливості виконання судового рішення по даній справі та/або ускладнення його виконання, адже зміна власника спірного майна зробить неможливим його витребування у відповідача, що, в свою чергу, призведе до нівелювання суті даного позову та до неможливості захистити права позивача.

На переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна може призвести до того, що відповідач, дізнавшись про ініціювання судового процесу позивачем, може вчинити дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна іншим особам задля його приховування та можливості уникнути виконання рішення суду.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача

Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Водночас, зі змісту норми пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти або майно суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватися в справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, яке належить до предмета спору, що свідчитиме про наявність зв`язку між конкретним (обраним позивачем) заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги (аналогічні правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

Крім того, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Предметом позову у цій справі є вимоги про витребування виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,5 кв.м., розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.3Б, який складається з: будівлі ГНС "З", ємності для зберігання пального "І, ІІ", мостіння "ІІІ", воріт "№1", огорожі "№2", залізничної колії "№3", залізничної естакади "№4", блискавковідводу "№5-9", трубопроводу "№10, 11", автоестакади "№12", з чужого незаконного володіння відповідача. Отже, предметом позову є вимога майнового характеру.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

У даному випадку, всі доводи позивача зводилися до того, що відповідач, дізнавшись про ініціювання судового процесу позивачем, може вчинити дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна іншим особам задля його приховування та можливості уникнути виконання рішення суду, однак такі посилання позивача ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Апелянт не надав жодних доказів того, що відповідачем вживалися дії по відчуженню спірного майна третім особам з метою уникнення виконання рішення суду на користь позивача. В той же час, як слідує з матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви, судові спори відносно спірного майна між сторонами існують тривалий час.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що заявником не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ускладнить чи унеможливить захист та поновлення порушених прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП», як і не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві.

Колегія суддів вважає, що саме лише припущення апелянта про те, що існують підстави вважати, що відповідачем будуть здійсненні певні заходи з метою уникнення виконання рішення суду, без наведення відповідного обґрунтування та без подання будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви позивача.

Посилання апелянта на те, що спірне майно незаконно вибуло з його власності не приймаються колегією суддів до уваги взагалі, оскільки оцінка та встановлення даних обставин стосується безпосередньо вирішення спору по суті, тоді як при вирішенні питання щодо забезпечення позову суд не повинен оцінювати доводи щодо суті позовних вимог.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або про неможливість захисту вказаних прав, свобод та інтересів без вжиття заявлених заходів забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» про вжиття заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ ТРЕЙДІНГ ГРУП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі №916/2900/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає відповідно до ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.11.2023 у зв`язку з участю головуючого судді Богатиря К.В. у підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України з 13.11.2023 по 17.11.2023.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран