ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"31" жовтня 2023 р. Справа№ 160/6436/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Невмержицькій О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 31.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 (повний текст складено 03.03.2023)

у справі №160/6436/20 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром»

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ен-Кор-Лімітед»;

3) Харківська районна державна адміністрація;

4) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович

про визнання протиправним і скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» (далі по тексту - позивач) у червні 2020 звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасувати п. 4 наказу відповідача за №1874/5 від 04.06.2020 «Про задоволення скарги» щодо відмови у задоволенні скарги позивача від 26.02.2020 №26-02/2020 (далі по тексту - наказ №1874/5 від 04.06.2020) в частині відмови скасувати рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Яни Олександрівни, індексний номер: 45110595 від 18.01.2019 та індексний номер: 45111214 від 18.01.2019, а також рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича індексний номер: 50521588 від 27.12.2019; зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача № 26-02/2020 від 26.02.2020 в частині скасування рішень державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Яни Олександрівни № 45110595, №45111214 та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича № 50521588, та прийняття рішення про скасування рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Яни Олександрівни, індексний номер: 45110595 від 18.01.2019 та індексний номер: 45111214 від 18.01.2019, а також рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича індексний номер: 50521588 від 27.12.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про внесення додаткового вкладу третьою особою від 02.12.2019 (з урахуванням додаткової угоди від 05.12.2019), укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис», право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Двадцять третього серпня, буд. 51 зареєстроване за позивачем, про що 06.12.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис № 50068890.

14.02.2020 позивачу стало відомо про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були проведені реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна на підставі незаконних рішень: 1) державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Яни Олександрівни № 45110595 від 18.01.2019 - про державну реєстрацію іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про іпотеку 29908545); 2) державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Яни Олександрівни №45111214 від 18.01.2019 - про державну реєстрацію обтяження за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про обтяження 29909281); 3) державного реєстратора Красноградської РДА Литвиненко Людмили Володимирівни № 50190468 від 12.12.2019 - про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»; 4) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича №50521588 від 27.12.2019 - про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ен-Кор-Лімітед».

Позивачем оскаржено вказані рішення до Міністерства юстиції України у порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наслідками розгляду скарги позивача відповідачем прийнято рішення, оформлене наказом №1874/5 від 04.06.2020, яким скаргу позивача задоволено частково (п. 1), скасовано рішення від 12.12.2019 № 50190468, прийняте державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни (п. 2); у задоволенні інших вимог - відмовлено (п. 4).

Позивач вважає, що п. 4 наказу № 1874/5 від 04.06.2020 (щодо відмови у скасуванні рішень державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Яни Олександрівни № 45110595 від 18.01.2019 та № 45111214 від 18.01.2019, а також рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича №50521588 від 27.12.2019) є протиправним, оскільки порушує права позивача, як власника нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Двадцять третього серпня, буд. 51 та суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі по тексту - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Ен-Кор-Лімітед» (далі по тексту - третя особа 2), державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Михайлову Яну Олександрівну (ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 замінено на Харківську районну державну адміністрацію, далі по тексту - третя особа 3), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича (далі по тексту - третя особа 4).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №160/6436/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 4 наказу відповідача від 04.06.2020 № 1874/5 «Про задоволення скарги», зобов`язано відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 26.02.2020 №26-02/2020 в частині скасування рішень державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Яни Олександрівни №45110595, №45111214 та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича № 50521588. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №160/6436/20 вищевказані судові рішення скасовано, провадження у вказаній справі закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Верхового Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20.06.2022 матеріали вказаної справи передано до Господарського суду міста Києва за встановленою юрисдикцією.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 відмовлено у задоволенні позову. Стягнуто з позивача на користь відповідача судовий збір в сумі 3 153,00 грн. Стягнуто з позивача на користь третьої особи 1 судовий збір в сумі 14 714,00 грн. Стягнуто з позивача на користь третьої особи 2 судовий збір в сумі 14 714,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення реєстраторами норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при прийнятті оспорюваних реєстраційних рішень. Також, за висновком суду першої інстанції, позивачем не доведено порушення його прав відповідачем при прийнятті п. 4 спірного наказу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що оспорювані ним до Міністерства юстиції України рішення №45110595, №45111214 прийняті з порушенням ч. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 19, ч. 3 ст. 20, п. 9 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі по тексту - Закон № 1952-IV).

Також, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 23.05.2018 у справі №910/73/17, від 23.10.2019 у справі №922/3537/17, Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2022 у справі №750/9652/20, позивач зазначає про добросовісне набуття права власності на майно за договором про внесення додаткового вкладу третьою особою на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №160/6436/20, відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20.

Матеріали справи №160/6436/20 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 17.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Позивач, у встановлений судом апеляційної інстанції строк, усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідної заяви.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.05.2023 задовольнив клопотання та поновив Товариству з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20; відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20; зупинив дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 на час апеляційного провадження.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2023 о 12 год. 30 хв.

Відповідач своїм правом, визначеним статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) не скористався, відзив на апеляційну скаргу не подав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 відкладено розгляд справи №160/6436/20 на 04.07.2023 на 12 год. 15 хв.

26.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення по справі №160/6436/20.

Судове засідання, призначене на 04.07.2023, не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді Владимиренко С.В. з 03.07.2023 по 14.07.2023 на лікарняному.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. з 17.07.2023 по 21.07.2023 у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справу №160/6436/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ткаченко Б.О. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 призначено на 08.08.2023 о 12 год. 45 хв.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. з 07.08.2023 по 20.08.2023 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 справу №160/6436/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 відкладено розгляд справи №160/6436/20 на 12.09.2023 на 12 год. 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 відкладено розгляд справи №160/6436/20 на 27.09.2023 на 13 год. 00 хв.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 у зв`язку із перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 справу №160/6436/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 відкладено розгляд справи №160/6436/20 на 31.10.2023 на 13 год. 15 хв.

Відповідач та треті особи 2-4 своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом доставки ухвали апеляційного господарського суду від 27.09.2023 до «Електронного кабінету» відповідача, третьої особи 4, та направлення на поштову адресу третім особам 2, 3 згідно поштового рекомендованого відправлення №85, №610, докази про що знаходяться у матеріалах справи №160/6436/20.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за відсутності представників відповідача, третіх осіб 2-4, які повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 31.10.2023 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні 31.10.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 залишити без змін.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи 1, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

02.12.2019 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» укладений Договір про внесення додаткового вкладу третьою особою, до якого вносилися зміни додатковою угодою від 05.12.2019, за умовами якого останнє зобов`язалося внести додатковий вклад до статутного капіталу позивача у порядку та строки, визначені договором, а позивач у строк, визначений договором, зобов`язався прийняти ТОВ «Приватофис» до Товариства з відповідною часткою у статутному капіталі. (т. 1 а.с. 32-43).

Додатковий вклад ТОВ «Приватофис» вноситься рухомим і нерухомим майном, перелік якого визначений у додатку 1 до цього договору (п. 2.1 вказаного Договору).

У пункті 112 Додатку 1 до договору (у редакції додаткової угоди від 05.12.2019) вказано об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Двадцять третього серпня, буд. 51, з реєстраційним номером 23221446 (т. 1 а.с. 38-42).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.12.2019 №50068890 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем із відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та присвоєнням об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 101.

Як вказує позивач, 14.02.2020 йому стало відомо про те, що у Державному реєстрі прав були проведені відповідні реєстраційні дії на підставі таких рішень:

1) державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. № 45110595 від 18.01.2019 про державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про іпотеку 29908545);

2) державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я. О. № 45111214 від 18.01.2019 про державну реєстрацію обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про обтяження 29909281);

3) державного реєстратора Красноградської РДА Литвиненко Л.В. №50190468 від 12.12.2019 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Поліс»;

4) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. № 50521588 від 27.12.2019 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Ен-Кор-Лімітед».

Позивач звернувся до відповідача із скаргою №26-02/2020 від 26.02.2023 у сфері державної реєстрації в порядку ст. 37 Закону №1952-IV (т.1 а.с. 21-30).

04.06.2020 відповідач, на підставі висновку колегії від 14.05.2020 (т. 1 а.с. 15-20), видав наказ № 1874/5 «Про задоволення скарги» (далі по тексту - наказ) (т.1 а.с. 14), яким: 1) скаргу позивача № 26-02/2020 від 26.02.2020 задоволено частково;

2) скасовано рішення №50190468, прийняте державним реєстратором Красноградської РДА Литвиненко Л.В.;

3) тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав державному реєстратору Красноградської РДА Литвиненко Л.В. строком на 1 (один) місяць;

4) у задоволенні інших вимог - відмовлено, а саме, в частині: скасування рішення державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я. О. № 45110595, на підставі якого здійснено державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про іпотеку 29908545); скасування рішення державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я. О. № 45111214, на підставі якого здійснено державну реєстрацію обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про обтяження 29909281); скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С. А. № 50521588 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ТОВ «Ен-Кор-Лімітед» (номер запису про право власності 34918733).

Спір виник через те, що спірні рішення, на думку позивача, прийняті реєстраторами з порушенням норм Закону №1952-IV, зокрема, з порушенням порядку реєстрації іпотеки/обтяження речового права та реєстрації права власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна за різними власниками, при цьому державні реєстратори не тільки не виявили суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами позивача, але й не мали права здійснювати такі реєстраційні дії. Також позивач зазначає, що вказані доводи відповідач не перевірив за результатами розгляду його скарги та відмовив у скасуванні спірних рішень, а тому відповідний пункт (4) наказу також є незаконним та підлягає скасуванню як такий, що суперечить нормам Закону №1952-IV.

Згідно із ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом №1952-IV, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону №1952-IV в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин - прийняття державними реєстраторами рішень.

Частиною 2 ст. 3 Закону №1952-IV визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 37 Закону №1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (ч. 1 ст. 37 Закону №1952-IV).

Відповідно до ч. 5 вказаної норми скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (ч.ч. 9, 10 ст. 37 Закону №1952-IV).

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 виснувала, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Отже, преюдиційність (від лат. Praejudicio, що стосується попереднього рішення) дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/6356/19.

Під час розгляду справи №910/8091/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмила Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ен-Кор-Лімітед», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукорпром», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», Колединський Андрій Олегович про визнання незаконним і протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1874/5 від 04.06.2020 «Про задоволення скарги» в частині п. 1, 2, 5 вказаного наказу судами встановлені наступні обставини.

«Між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Колядинським Андрієм Олеговичем було укладено Іпотечний договір №15.35-14/08ДІ02 від 30.05.2008, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., зареєстрований в реєстрі за №1551, в якості забезпечення виконання зобов`язань Колядинським А. О. за кредитним договором №15.35-14/07-СК від 24.10.2007.

За вказаним іпотечним договором Колядинським Андрієм Олеговичем було передано в іпотеку банку нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано відповідні заборону та іпотеку на нерухоме майно щодо об`єкту площею 291,9 кв. м, зареєстровані 30.05.2008 приватним нотаріусом Машковою С. Л., реєстраційні номери обтяжень 7298663 та 7298542 відповідно.

Між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 12.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., зареєстрований в реєстрі за №861. Пунктом 1.1 викладено перелік договорів, які відступлені на користь нового кредитора прав вимоги за іпотечними договорами та договорами застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобов`язань перед первісним кредитором за кредитними договорами, згідно переліку. Відповідно до пункту 17 переліку, крім інших, зазначено заставодавцем Колядинського Андрія Олеговича за Іпотечним договором №15.35-14/08ДІ02 від 30.05.2008, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1551.

Постановою Господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171 фізичну особу-підприємця Колядинського А.О. було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2011 у справі №Б-39/171-10 було скасовано заборону на нерухоме майно, накладену на предмет іпотеки.

На підставі вказаних постанови та ухвали з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек: 04.02.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В. вилучено запис про реєстрацію заборони на нерухоме майно щодо нерухомого майна; 07.02.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. вилучено запис про реєстрацію іпотеки щодо нерухомого майна.

Нерухоме майно було відчужено ліквідатором фізичної особи-підприємця Колядинського А.О. в рамках порушеної справи про банкрутство №Б-39/171-10.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2011, постанову Господарського Харківської області від 21.12.2010, якою фізичну особу-підприємця Колядинського А.О. було визнано банкрутом, скасовано, провадження у справі № Б-39/171-10 про банкрутство фізичної особи - підприємця Колядинського А.О. припинено як незаконно порушене.

ТОВ «ФК «Поліс» зазначає, що йому стало відомо про те, що нерухоме майно після продажу в межах справи №Б-39/171-10 неодноразово відчужувалось та змінювало власників.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Таким чином, іпотека за іпотечним договором є дійсною для всіх набувачів права власності на предмети іпотеки, які набули таке право власності після їхнього продажу в межах справи №Б-39/171-10, в тому числі для Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», яке було власником нерухомого майна в період з 2012 року по 2019 рік.

Скасування постанови про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця Колядинського А. О. у справі № Б-39/171-10 та припинення провадження у справі про банкрутство як незаконно порушеного свідчить про те, що така постанова не породжує будь-яких правових наслідків з моменту її винесення.

ТОВ «ФК «Поліс» звернулося до державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Я.О. з відповідними заявами про реєстрацію іпотеки та заборони щодо об`єктів нерухомості, за результатами розгляду яких державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайловою Я.О. у відповідності до вимог чинного законодавства було прийнято відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію іпотеки та обтяження з зазначенням відомостей про їх реєстрацію до 01.01.2013, а саме: номер запису про іпотеку №29908545 від 18.01.2019 та номер запису про обтяження (заборону) №29909281 від 18.01.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна.

ТОВ «ФК «Поліс» з Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що з 2012 року нерухоме майно належить ТОВ «Приватофис», у зв`язку із чим надіслало ТОВ «Приватофис» та Колядинському А. О. вимогу про усунення порушення (в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку») №2.26 від 21.01.2019 (надалі - вимога), яку було отримано ТОВ «Приватофис» 04.03.2019 та Колядинським А. О. 06.02.2019. Зазначене підтверджується копією вимоги №2.26 від 21.01.2019, копією опису вкладення та фіскальним чеком, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та копією відповіді АТ «Укрпошта» про отримання вимоги Колядинським А.О., копією повідомлення про вручення вимоги ТОВ «Приватофис».

Оскільки ні Колядинським А.О. , ні ТОВ «Приватофис» не було виконано вимогу ТОВ «ФК «Поліс» у тридцятиденний строк з моменту її отримання, у зв`язку з чим 12.12.2019 ТОВ «ФК «Поліс», як іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження в Іпотечному договорі, та в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» було звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом набуття ТОВ «ФК «Поліс» права власності на нерухоме майно, що прямо передбачено пунктом 5.1 Іпотечного договору.

ТОВ «ФК «Поліс» як іпотекодержатель набуло права власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення 1-го поверху №15а, 156,15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв. м в прибудові літ. «А'-l» до житлового будинку літ. «А-14» у м. Харкові по вул. Двадцять Третього Серпня, б. 51) шляхом звернення стягнення на нього в позасудовому порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку».

На підставі заяви ТОВ «ФК «Поліс» та долучених до неї документів державним реєстратором Литвиненко Л.В. було прийнято рішення від 12.12.2019 №50190468 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення 1-го поверху №15а, 156,15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв. м в прибудові літ. «А'-l» до житлового будинку літ. «А-14» у м. Харкові по вул. Двадцять Третього Серпня, б. 51) за ТОВ «ФК «Поліс».».

Вказані обставини відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

За результатами розгляду справи №910/8091/20 рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 та постановою Верховного Суду від 28.09.2021, позов задоволено повністю. Визнано незаконним і протиправним та скасувано наказ Міністерства юстиції України №1874/5 від 04.06.2020 «Про задоволення скарги» в частині п.п. 1, 2, 5 даного наказу, якими відповідно скаргу ТОВ «Цукорпром» від 26.02.2020 №26-02/2020 задоволено частково, скасовано рішення від 12.12.2019 №50190468, прийняте державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В., виконання пункту 2 наказу покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації. Порядок №1128 визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Відповідно до ст. 5 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації у строк, визначений абзацом першим цього пункту, також на предмет пересилання її за належністю Мін`юсту чи іншому територіальному органу.

Згідно із п. 8 Порядку №1128 у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Відповідно до п. 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Як вже зазначалось, позивачем подано до Міністерства юстиції України скаргу у сфері державної реєстрації в порядку статті 37 Закону №1952-IV.

Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 14.05.2020 розглянуто скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» від 26.02.2020 №26-02/2020, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28.02.2020 за № 6648-33-20, стосовно реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме - нежитлових приміщень 1-го поверху №15а, 156,15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв. м в прибудові літ. «А'-l» до житлового будинку літ. «А-14» у м. Харкові по вул. Двадцять Третього Серпня, б. 51.

Предметом розгляду скарги були: рішення від 18.01.2019 №45110595 та №45111214, прийняті державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайловою Я.О.; рішення від 12.12.2019 №50190468, прийняте державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В.; рішення від 27.12.2019 №50521588, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем.

Зі змісту скарги ТОВ «Цукорпром» від 26.02.2020 №26-02/2020, висновку Колегії від 14.05.2020 та наказу від 04.06.2020 №1874/5 вбачається, що Міністерством юстиції України відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Цукорпром» у частині прохання: 1. скасувати рішення державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. №45110595, на підставі якого здійснено державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про іпотеку 29908545); 2. скасувати рішення державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. №45111214, на підставі якого здійснено державну реєстрацію обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав (номер запису про обтяження 29909281); 3. скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. №50521588 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ТОВ «Ен-Кор-Лімітед» (номер запису про право власності 34918733). За висновками, зробленими у висновку Колегії від 14 травня 2020 року, зазначені оскаржувані рішення №45110595, №45111214 та №50521588 прийняті відповідно до законодавства.

Згідно із Інформацією з Державного реєстру прав на підставі рішення №45110595 проведено державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав, про що міститься такий запис: «Номер запису про іпотеку: 29908545 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 17 січня 2019 року 13:55:54. Державний реєстратор: Михайлова Я.О., Харківська РДА, Харківська обл. Підстава виникнення іпотеки: договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 861, виданий 12 травня 2016 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 07 червня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 08 вересня 2011 року, видавник: Харківський апеляційний господарський суд; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 13 грудня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 21 грудня 2010 року, видавник: Господарський суд Харківської області; ухвала суду, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 17 січня 2011 року, видавник: Господарський суд Харківської області; договір іпотеки, серія та номер: 1551, виданий 30 травня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова С.Л. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45110595 від 18 січня 2019 року 13:09:16, Михайлова Я.О., Харківська РДА, Харківська обл. Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 23 жовтня 2017 року, розмір основного зобов`язання: 3000000,00 доларів США. Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», . Іпотекодавець: Колядинський Андрій Олегович , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 7298542, 30 травня 2008 року 00:00:00, реєстратор: приватний нотаріус Машкова С.Л., АДРЕСА_1, НОМЕР_2. Опис предмета іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №№15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в літ. «А'-1». Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: Об`єкт нерухомого майна: приміщення, нежитлові приміщення 1-го поверху №№15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в літ. «А'-1», об`єкт житлової нерухомості: Ні. Адреса: АДРЕСА_2».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на підставі рішення №45111214 проведено державну реєстрацію обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав, про що міститься такий запис: «Номер запису про обтяження: 29909281 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 17 січня 2019 року 13:44:41. Державний реєстратор: Михайлова Я.О., Харківська РДА, Харківська обл. Підстава виникнення обтяження: постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 08 вересня 2011 року, видавник: Харківський апеляційний господарський суд; договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 861, виданий 12 травня 2016 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 13 грудня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 07 червня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 24 лютого 2011 року, видавник: Харківський апеляційний господарський суд; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 21 грудня 2010 року, видавник: Господарський суд Харківської області; ухвала суду, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 17 січня 2011 року, видавник: Господарський суд Харківської області; договір іпотеки, серія та номер: 1554, виданий 30 травня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова С.Л. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45111214 від 18 січня 2019 року 13:30:22, Михайлова Я.О., Харківська РДА, Харківська обл. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», . Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Колядинський Андрій Олегович, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7298663, 30 травня 2008 року 00:00:00, реєстратор: приватний нотаріус Машкова С.Л., АДРЕСА_1, НОМЕР_2. Опис предмета обтяження: нежитлові приміщення 1-го поверху №№15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в літ. «А'-1». Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: Об`єкт нерухомого майна: приміщення, нежитлові приміщення 1-го поверху №№15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в літ. «А'-1», об`єкт житлової нерухомості: Ні. Адреса: АДРЕСА_2».

Згідно із Інформацією з Державного реєстру прав на підставі рішення №50521588 внесено такий запис: «Номер запису про право власності/довірчої власності: 34918733. Тип права власності: право власності. Дата, час державної реєстрації: 27 грудня 2019 року 16:37:28. Державний реєстратор: приватний нотаріус Михайленко С.А., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2921, виданий 27 грудня 2019 року, видавник: Михайленко С.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50521588 від 27 грудня 2019 року 16:49:30, приватний нотаріус Михайленко С.А., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1. Власники: ТОВ «Ен-Кор-Лімітед», , країна реєстрації: Україна». Відповідний запис внесено у розділі на об`єкт нерухомого майна: «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 289.4. Опис: Нежитлові приміщення 1-го поверху №№15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в прибудові літ. «А'-1» до житлового будинку літ. «А-14». Адреса: АДРЕСА_2. Номер об`єкта в РПВН: 23221446».

У пункті 8 висновку Колегії від 14.05.2020 зазначено, що 27.12.2019 приватним нотаріусом Михайленком С.А. зареєстровано заяву в базі даних заяв Державного реєстру прав за №37820332 (далі - заява 4) (щодо реєстрації переходу права власності на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51). До заяви 4 додано договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Михайленком С.А. 27.12.2019, зареєстровано в реєстрі за №2921. Приватним нотаріусом Михайленком С.А. встановлено черговість розгляду заяв в базі даних заяв Державного реєстру прав та здійснено пошуки в Державному реєстрі прав за критерієм пошуку «адреса об`єкта нерухомого майна». За результатом розгляду заяви приватним нотаріусом Михайленком С.А. здійснено державну реєстрацію переходу права власності до ТОВ «Ен-Кор-Лімітед» () (номер запису про право власності 34918733).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 19.05.2022 у даній справі вказав, що позивач шляхом оскарження наказу Міністерства юстиції України в частині відмови ТОВ «Цукорпром» у задоволенні скарги про скасування указаних рішень державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. фактично прагне захистити свої цивільні (майнові) права, й вирішення спірного питання відповідно вливає на майнові права та інтереси третіх осіб. Цей спір потребує оцінки як щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 04.06.2020 року №1874/5 в окремій оскаржуваній частині, так і щодо правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна та відповідних реєстраційних дій і рішень державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. на предмет їхньої відповідності нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.

На підставі рішення Міністерства юстиції України державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених в абзаці першому цієї частини.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону №1952-IV державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 вказаної норми у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження.

Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з Інформації з Державного реєстру прав вбачається, що на підставі рішення державного реєстратора № 45110595 від 18.01.2019 проведено державну реєстрацію іпотеки нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в літ. "А'-1", адреса: АДРЕСА_2 у спеціальному розділі Державного реєстру прав, про що міститься такий запис: "Номер запису про іпотеку: 29908545 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 17 січня 2019 року 13:55:54. Державний реєстратор: Михайлова Я. О., Харківська РДА, Харківська обл. Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 23 жовтня 2017 року, розмір основного зобов`язання: 3000 000,00 доларів США. Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", . Іпотекодавець: Колядинський А. О. , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 7298542, 30 травня 2008 року 00:00:00, реєстратор: приватний нотаріус Машкова С.Л.

18.01.2019 державним реєстратором Михайловою Я. О., на підставі рішення № 45111214 від 18.01.2019, проведено державну реєстрацію обтяження на вказаний об`єкт нерухомого майна у спеціальному розділі Державного реєстру прав, про що міститься запис: "Номер запису про обтяження: 29909281 (спеціальний розділ). Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", . Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Колядинський А. О., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7298663, 30 травня 2008 року 00:00:00, реєстратор: приватний нотаріус Машкова С. Л.

Підставою виникнення іпотеки та обтяження є: договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 861, виданий 12 травня 2016 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 07 червня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 08 вересня 2011 року, видавник: Харківський апеляційний господарський суд; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 13 грудня 2011 року, видавник: Вищий господарський суд України; постанова, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 21 грудня 2010 року, видавник: Господарський суд Харківської області; ухвала суду, серія та номер: Б-39/171-10, виданий 17 січня 2011 року, видавник: Господарський суд Харківської області; договір іпотеки, серія та номер: 1551, виданий 30 травня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова С. Л.

27.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. прийнято рішення № 50521588 про право власності на вказаний об`єкт нерухомості за ТОВ «Ен-Кор-Лімітед», про що до Державного реєстру прав був внесений відповідний запис про право власності № 34918733. Підставою для прийняття зазначеного рішення була заява ТОВ «Ен-Кор-Лімітед» від 27.12.2019 із доданим до неї договором купівлі-продажу від 27.12.2019, укладеним із ТОВ «ФК «Поліс». За встановлених обставин у справі №910/8091/20 іпотека третьої особи 1 у даній справі щодо нежитлових приміщень 1-го поверху № 15а, 15б, 15в, 15г, XXIX загальною площею 291,9 кв.м. в прибудові літ. «А'-l» до житлового будинку літ. «А-14» у м. Харкові по вул. Двадцять третього серпня, б. 51, не припинялась та на час спірних відносин була дійсною. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, а саме: - припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як правильно встановив суд першої інстанції, у матеріалах даної справи відсутні докази припинення іпотеки нерухомого майна за третьою особою 1 з підстав, визначених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». При цьому продаж нерухомого майна під час незаконно порушеної справи про банкрутство ФОП Колядинського А.О. (№ Б-39/171-10) не тягне відповідних правових наслідків (припинення іпотеки).

Таким чином, іпотека за іпотечним договором №15.35-14/08ДІ02 від 30.05.2008 є дійсною для всіх набувачів права власності на предмет іпотеки, що набули таке право власності після їхнього продажу в межах справи про банкрутство № Б-39/171-10, в тому числі й для ТОВ «Приватофис».

На момент укладення позивачем договору про внесення додаткового вкладу третьою особою від 02.12.2019 з ТОВ «Приватофис», нежитлові приміщення площею 291,9 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Двадцять третього серпня, буд. 51, перебували під обтяженням третьої особи 1.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що третя особа, як іпотекодержатель, згоди на передачу ТОВ «Приватофис» нерухомого майна в якості додаткового вкладу до статутного капіталу позивача не надавало, а тому договір про внесення додаткового вкладу третьою особою від 02.12.2019 (разом з додатками), укладений між ТОВ «Приватофис» та позивачем, є нікчемним в силу Закону. При цьому іпотека за третьою особою 1, як іпотекодержателем, залишилась чинною у зв`язку із чим третя особа 1 правомірно 17.01.2019 звернулося до державного реєстратора Харківської РДА Михайлової Я.О. з відповідними заявами про реєстрацію іпотеки та заборони щодо об`єктів нерухомості, надавши іпотечний договір від 30.05.2008, постанову Господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі № Б-39/171-10, постанову Вищого господарського суду України від 17.06.2011 у справі № Б-39/171-10, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2011 у справі № Б-39/171-10, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2011 у справі №Б-39/171-10, ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2011 у справі №Б-39/171-10.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.06.2021 у справі №922/2416/17 вказала, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).

01.01.2016 набрав чинності Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі по тексту - Порядок №1127), яким визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011, перенесення записів та відомостей, зареєстрованих у відповідних реєстрах до 01.01.2013, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті (якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно), не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину; 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Третьою особою 1 було надано державному реєстратору Михайловій Я.О. судове рішення, з якого вбачається втрата іншим судовим рішенням, на підставі якого було вилучено запис про іпотеку, отже, на момент звернення, у Державному реєстрі прав була відсутня будь-яка інформація про іпотеку згідно іпотечного договору, так само як і не було запису про припинення цієї іпотеки, оскільки цей запис було вилучено.

Таким чином, проведення реєстраційних дій державним реєстратором Михайловою Я.О. було здійснено у повній відповідності до чинного законодавства, що й було встановлено Міністерством юстиції України під час розгляду скарги позивача, за результатами розгляду якої було прийнято спірний наказ.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, коли такі безпосередньо впливають на суть порушених прав.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №910/1124/22.

Позивачем в порушення вимог ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не наведено та не доведено суду, яким вимогам Порядку №1127 не відповідають рішення реєстраторів.

Слід зазначити, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Тому при дослідженні обставин наявності в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справ № 916/675/15.

З підстав, визначених у ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. Такими підставами є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Статтею 10 Закону №1952-IV визначено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

За приписами ст. 11 вказаного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Доводи позивача про те, що рішення державного реєстратора №45110595, №45111214 прийняті з порушенням ч. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 19, ч. 3 ст. 20, п. 9 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не вірно трактовано вказані норми, і Закон №1952-IV не містить зборони вчинення вказаних реєстраційних дій державним реєстратором, який не є нотаріусом.

Відповідно до ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Проте 06.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50068890 від 06.12.2019, згідно з яким у Державному реєстрі прав відкрито новий розділ на вищевказаний об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 та зареєстровано право власності за позивачем.

Третя особа 1 звернулася до Міністерства юстиції України із відповідною скаргою, за результатами розгляду якої Мін`юст прийняв рішення, оформлене наказом №1840/5 від 02.06.2020 (зі змінами, внесеними наказом №2000/5 від 16.06.2020) (т.7 а.с. 433-434), яким скаргу третьої особи 1 було задоволено частково, зокрема, скасовано рішення державного реєстратора Бондаренка Р.О. №50068890 від 06.12.2019 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем із відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та присвоєнням об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 101, з тієї підстави, що державному реєстратору не було надано заяву - згоду іпотекодержателя на відчуження нежитлових приміщень, запис про іпотеку щодо яких містився у спеціальному розділі Державного реєстру прав за №29908545 та запис про обтяження щодо яких містився у спеціальному розділі Державного реєстру прав за № 29909281.

27.12.2019 між третьою особою 1, як продавцем, та третьою особою 2, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного об`єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. № 2921, за яким право власності на нерухоме майно перейшло до третьої особи 2. Зазначений договір є дійсним та ніким не оспорений.

27.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. було прийнято рішення № 50521588 про реєстрацію права власності на об`єкт за третьою особою 2, про що до Державного реєстру прав був внесений відповідний запис про право власності №34918733. Підставою для прийняття зазначеного рішення була заява третьої особи 2 від 27.12.2019, із доданим до неї договором купівлі-продажу від 27.12.2019, укладеним з третьою особою 1.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії приватний нотаріус Михайленко С.А., який діяв як державний реєстратор, здійснивши перевірку відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться в Державному реєстрі прав, відомостям що містяться у поданих/отриманих документах, як це передбачено ст. 10 Закону №1952-IV, прийняв правомірне рішення про реєстрацію права власності за третьою особою 2, з дотриманням норм чинного законодавства. При цьому будь-яких суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, наслідки наявності яких передбачені ст. 24 вказаного Закону, не існувало.

Щодо доводів позивача (апелянта) про добросовісне набуття права власності, з посиланням на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 23.05.2018 у справі №910/73/17, від 23.10.2019 у справі №922/3537/17, та Верховного Суду у постанові від 31.05.2022 у справі №750/9652/20, то вказані справи не є релевантними із даною справою, і за встановленими судом обставинами відчуження спірного майна відбулось без згоди іпотекодержателя, що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», а тому відповідний договір купівлі-продажу є нікчемним в силу Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

За приписами ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорпром» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №160/6436/20.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукорпром».

5. Матеріали справи №160/6436/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 27.11.2023 після закінчення підготовки для підтримання кваліфікації у Національній шкоді суддів України судді Владимиренко С.В. з 13.11.2013 по 17.11.2023 та виходу судді Ходаківської І.П., яка перебувала у відпустці з 06.11.2023 по 10.11.2023, з 13.11.2023 по 17.11.2023, та виходу судді Владимиренко С.В., яка перебувала у відпустці 24.11.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська