ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2263/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Акціонерного товариства Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А, )

до відповідачів:

1.Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

2.Приватного підприємства Никольтрейд (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Миколаївське шосе, буд. 25, )

про солідарне стягнення 691367,54 грн.,-

за участю представників сторін: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Акціонерне товариство Райффайзен Банк звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича та Приватного підприємства Никольтрейд про солідарне стягнення 691367,54 грн., з яких: 617277,31 грн. заборгованості за кредитом та 74090,23 грн. заборгованості за процентами.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Райффайзен Банк обґрунтовані неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Чередниченком Миколою Вячеславовичем своїх зобов`язань за кредитним договором №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021 в частині повного повернення кредиту та неналежним виконанням зобов`язань Приватним підприємством Никольтрейд за договором поруки №156268/89811/328351 від 14.12.2021.

Ухвалою суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.07.2023 о 16:15. Ухвалою суду від 04.07.2023 підготовче засідання призначено на 19.07.2023 о 16:15.

18.07.2023 за вх.№24117/23 до суду від представника відповідачів надійшла заява про надання доступу до матеріалів справи через систему Електронний суд для ознайомлення, яка судом була задоволена та надано доступ до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/2263/23 на 30 днів; відкладено підготовче засідання у справі №916/2263/23 на 05.09.2023 о 13:45. У підготовчому засіданні 05.09.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.09.2023 о 12:00. У судовому засіданні 27.09.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 18.10.2023 об 11:45. У судовому засіданні 18.10.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 08.11.2023 о 12:00.

У судове засідання 08.11.2023 представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

У підготовчі та судові засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце засідань повідомлялись належним чином; повідомлялись шляхом направлення ухвал суду на юридичну адресу відповідачів, а також направленням ухвал суду до Електронного кабінету представника відповідачів, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку. Таким чином, судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідачів про розгляд судом господарської справи, час та місце засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи, зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/2263/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшли, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 08.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

14.12.2021 між Акціонерним товариством Райффайзен Банк (кредитор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Чередниченком Миколою Вячеславовичем (позичальник, відповідач-1) укладений кредитний договір №R328351/89811/1316996

Відповідно до п.п. 1.1-1.5 договору відповідно до умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 603188,50 гривень, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором; кінцевий термін надання кредиту - 14 січня 2022 р. - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту; кінцевий термін погашення кредиту - 28" листопада 2024 р., або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі); кредит надається позичальнику на погашення заборгованості, що виникла згідно умов договору про надання овердрафту №015/89811 /0920267 від 27.11.2020 року, укладеного між позичальником та кредитором (далі - договір овердрафту); грошові зобов`язання позичальника за договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язаннями позичальника, якщо інше не встановлено законодавством України.

Згідно з п.п. 2.1-2.3 договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 14,45% річних; розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором; у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 14,45% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту; нарахування процентів здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році; проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом/простроченої заборгованості за договором протягом всього строку користування кредитом/наявності простроченої заборгованості; при розрахунку процентів враховується день надання кредиту (траншу) та не враховується день погашення кредиту/простроченої заборгованості в повному обсязі.

За п.4.1 договору виконання зобов`язань позичальника, що виникають за договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений одразу ж після укладення договору, але до дня надання кредиту за договором між кредитором і поручителем - ПП Никольтрейд; поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі договору.

У відповідності до п.п. 5.1-5.3 договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором; позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком; ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його використання; щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором * ((1 +процентна ставка за місяць) строк кредитування (місяців) * процентна ставка за місяць)/ ((1-(-Процента ставка за місяць) строк кредитування (місяців) -1); сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка / кількість днів поточного року) * кількість днів в місяці, який передує даті сплати ануїтетного платежу: сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного повернення кредиту - сума щомісячного платежу за %; позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 28 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Згідно з п.8.1.3 договору у разі настання обставини дефолту (невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів: вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

За п.11.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та положеннями договору; до регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.

Відповідно до п.12.1 договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Додаток №1 до договору визначає графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, відповідно до якого сторони погодили графік здійснення платежів 28 числа кожного місяця починаючи з 28.01.2022 та до 28.11.2024.

14.12.2021 між Акціонерним товариством Райффайзен Банк (кредитор, позивач) та Приватним підприємством Никольтрейд (поручитель, відповідач-2) укладений договір поруки №156268/89811/328351.

Відповідно до розділу визначення термінів договору поруки: позичальник (боржник) - фізична особа - підприємець Чередниченко Микола Вячеславович; основний договір - кредитний договір №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору; порукою за цим договором забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо; поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

За п.2.1 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель - зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

У відповідності до п.7.1 договору поруки цей договір набуває чинності після його підписання, скріплення печатками сторін; при підписанні документів щодо виконання, зміни, припинення договору сторони визнають обов`язковим скріплення підписів печаткою відповідної сторони

В матеріалах справи наявна виписка по рахунку відповідача-1 у період з 14.12.2021 по 30.03.2023 та розрахунок заборгованості за договором №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021, відповідно до якого: заборгованість за кредитом - 617277,31 грн., в т.ч. прострочена заборгованість - 94543,11 грн.; заборгованість за відсотками - 74090,23 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками - 67247,75 грн.

У листі від 29.03.2023 №188/2/218 позивач повідомив відповідачів, зокрема, про те, що позичальником порушено умови кредитного договору №R328351/89811/1316996 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого кредитор набув права вимагати повернення кредиту та стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя як солідарних боржників; станом на 28.03.2023 загальна заборгованість за кредитним договором №R328351/89811/1316996 становить 691367,54 грн.; позивач вимагав протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення даної вимоги, а саме з 29.03.2023, погасити заборгованість за кредитним договором. Відповідь на вказаний лист в матеріалах справи відсутня, як і докази сплати заявлених до стягнення сум.

Неналежне виконання відповідачами своїх договірних зобов`язань стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про солідарне стягнення з відповідачів заявлених сум заборгованості.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ч.1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд вказує, що правовідносини у даній справі виникли внаслідок укладення між позивачем та відповідачем-1 кредитного договору №R328351/89811/1316996, який забезпечений договором поруки №156268/89811/328351, укладеним між позивачем та відповідачем-2.

Господарський суд зазначає, що позивачем виконано умови кредитного договору та надано відповідачу-1 кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, виписками по рахунку відповідача-1, проте відповідач-1 прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором №R328351/89811/1316996 щодо своєчасного повернення наданих коштів не виконував, внаслідок чого позивачем було повідомлено відповідача-1 про необхідність повернення суми наданого кредиту в повному розмірі, що є правом позивача за укладеним договором.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, з огляду на встановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, в обумовлені договором строки кредитні кошти не повернув, вимогу позивача від 29.03.2023 про погашення заборгованості за кредитом не виконав, у зв`язку з чим станом на день вирішення спору судом загальна заборгованість за кредитом відповідача-1 перед банком становить 617277,31 грн., що підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Іншого відповідачем-1 не доведено.

Господарський суд вказує, що відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором, про що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки №156268/89811/328351, умовами якого встановлено солідарну відповідальність перед позивачем.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи укладений між позивачем та відповідачем-1 кредитний договір №R328351/89811/1316996, укладений між позивачем та відповідачем-2 договір поруки №156268/89811/328351, з огляду на встановлені обставини справи в частині неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення наданого кредиту, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 617277,31 грн. заборгованості за кредитом.

Враховуючи факт прострочення погашення кредиту відповідачем-1, перевіривши розрахунки позивача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 74090,23 грн. заборгованості за процентами.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог в повному обсязі.

Іншого відповідачами не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів.

При цьому, враховуючи висновки пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, викладені у абз.3 п.4.1 постанови від 21.02.2013 №7 (із змінами) стосовно того, що солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено, судовий збір у сумі 2481 грн. покладається на відповідачів в рівних частинах на кожного.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Райффайзен Банк задовольнити повністю.

2.Солідарно стягнути з Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Приватного підприємства Никольтрейд (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Миколаївське шосе, буд. 25, ) на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А, ) 617277 /шістсот сімнадцять тисяч двісті сімдесят сім/ грн. 31 коп. заборгованості за кредитом та 74090 /сімдесят чотири тисячі дев`яносто/ грн. 23 коп. заборгованості за процентами.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А, ) 5185 /п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять/ грн. 26 коп. судового збору.

4.Стягнути з Приватного підприємства Никольтрейд (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Миколаївське шосе, буд. 25, ) на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А, ) 5185 /п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять/ грн. 25 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля