РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2023Справа № 910/11052/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Нікітіної В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Коломійця Олександра Володимировича

до Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича

про стягнення 98 563,20 грн

за участю представників:

від позивача: Щербак Є.М.

від відповідача: Бойко В.В.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Фізична особа-підприємець Коломієць Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича про стягнення 98 563,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем без будь-якої правової підстави утримуються грошові кошти у розмірі 98 563,20 грн, які були помилково перераховані позивачем згідно платіжної інструкції №72 від 27.09.2022.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 відкрито провадження у справі №910/11052/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

04.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

11.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляду справи за правилами загального провадження та призначення підготовчого засідання та клопотання про витребування оригіналів документів.

21.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

01.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.09.2023 через відділ діловодства суду від позивача повторно надійшло клопотання про витребування оригіналів документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10.10.2023, клопотання Фізичної особи-підприємця Коломійця Олександра Володимировича про витребування оригіналів доказів задоволено, зобов`язано Фізичну особу-підприємця Бойка Артема Миколайовича надати суду у строк до 09.10.2023: оригінали договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022, Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022, рахунку-фактури № 13 від 27.09.2022.

09.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

10.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 10.10.2023 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/11052/23 до судового розгляду по суті на 31.10.2023, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання з розгляду справи по суті.

31.10.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли письмові пояснення, клопотання про поновлення строку на подання доказів по справі та клопотання про долучення до матеріалів справи заяву свідка та додаткові докази по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 31.10.2023 надав оригінал заяви свідка, просив суд поновити строк на подання доказів по справі та долучити до матеріалів справи додаткові докази по справі.

З метою дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, надання позивачу можливості реалізувати свої процесуальні права і виконати обов`язки щодо доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд визнав поважними причини пропуску позивачем процесуального строку для подання доказів та відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України поновив позивачу строк на подачу доказів, долучив до матеріалів даної справи документи.

Представник позивача у судовому засіданні 31.10.2023 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.10.2023 надав пояснення по суті своїх заперечень, проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд оголосив перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 14.11.2023.

13.11.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 14.11.2023 суд залишив без задоволення клопотання позивача про долучення до матеріалів справи пояснення представника позивача від 13.11.2023 разом з доказами по справі, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 14.11.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що платіжною інструкцією №72 від 27.09.2022 Фізичною особою-підприємцем Коломійцем Олександром Володимировичем було сплачено Фізичній особі-підприємцю Бойку Артему Миколайовичу грошові кошти в розмірі 98 563,20 грн.

Позивач зазначив, що грошові кошти в розмірі 98 563,20 грн були перераховані відповідачу помилково, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.12.2022 та вимогою від 30.05.2023 про повернення безпідставно отриманих коштів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що оскільки ФОП Бойко А.М. грошові кошти не повернув, кошти у сумі 98 563,20 грн є такими, що набуті відповідачем без достатніх правових підстав (безпідставно набутим майном), а отже підлягають поверненню на користь позивача на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

У відповіді на відзив позивач заперечив факт укладення ФОП Коломійцем О.В. договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022 та отримання послуг згідно договору. Також, позивач заперечив щодо підписання наданих відповідачем документів.

Позиція відповідача

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що між сторонами був укладений договір від 10.05.2022 про надання юридичних послуг № П05/05-21, на підставі якого відповідачем було надано позивачу послуги з юридичного супроводження підприємницької діяльності. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав копії договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022, Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022, рахунку-фактури № 13 від 27.09.2022.

Відповідач вказав, що перерахування грошових коштів ФОП Коломійцем О.В. в розмірі 98 563,20 грн відбулось на підставі договору від 10.05.2022 про надання юридичних послуг № П05/05-21.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що позивачем в платіжній інструкції №72 від 27.09.2022 вказано призначення платежу оплата за юридичне обслуговування згідно договору № П05/05-21 від 10.05.2022, а тому позивач проводив оплату саме в межах договору № П05/05-21 від 10.05.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Фізичною особою-підприємцем Коломійцем Олександром Володимировичем (позивачем) на рахунок Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича (відповідача) № НОМЕР_1 , відкритому у АТ "Укрсиббанк" було перераховано кошти в розмірі 98 563,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією: №72 від 27.09.2022 (призначення платежу: "оплата за юридичне обслуговування зг. дог. № П05/05-21 від 10.05.2022р. без ПДВ").

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що кошти в розмірі 98 563,20 грн сплачені на рахунок відповідача помилково, без достатньої правової підстави, оскільки договір № П05/05-21 від 10.05.2022, який зазначений в призначенні платежу, між позивачем та відповідачем не укладався, юридичних послуг позивач не отримував.

26.12.2022 позивача направив на адресу відповідача претензією від 23.12.2022 про повернення перерахованих коштів в сумі 98 563,20 грн, що підтверджується долученою позивачем до матеріалів позовної заяви копією опису вкладення в цінний лист від 26.12.2022, поштової накладної №941 від 26.12.2022 та витягом з вебсайту «Укрпошта» щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення №941.

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення перерахованих коштів в сумі 98 563,20 грн, що підтверджується долученою позивачем до матеріалів позовної заяви копією опису вкладення в цінний лист від 30.05.2023, поштової накладної №530 від 30.05.2023 та витягом з вебсайту «Укрпошта» щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення №530.

Оскільки грошові кошти в розмірі 98 563,20 грн перераховані позивачем на рахунок відповідача є сплаченими та отримані відповідачем без достатніх на те правових підстав, на вимогу позивача відповідачем не повернуті, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 98 563,20 грн, посилаючись на ст. 1212 ЦК України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №906/1279/16, Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач платіжною інструкцією №72 від 27.09.2022 перерахував на рахунок Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича № НОМЕР_1 , відкритому у АТ "Укрсиббанк" кошти в розмірі 98 563,20 грн з призначення платежу: "оплата за юридичне обслуговування зг.дог. № П05/05-21 від 10.05.2022р. без ПДВ".

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Часиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив про наявність між позивачем та відповідачем господарських правовідносин на підставі укладеного договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022. На підтвердження чого відповідач надав копії договору № П05/05-21 від 10.05.2022, Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022, оригінал рахунку-фактури №13 від 27.09.2022

Згідно наданого в матеріали справи договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022 (надалі - договір), укладеного між Фізичною особою-підприємцем Коломійцем Олександром Володимировичем (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Бойком Артемом Миколайовичем (виконавець), замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати юридичні послуги по захисту прав і законних інтересів замовника в правовідносинах з підприємствами та організаціями всіх власності, Державними установами і фондами та іншими контролюючими органами (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги, досудового захисту його прав і законних інтересів, так і в рамках судового i/або виконавчого провадження.

Послуги надаються шляхом: надання юридичних консультацій по предмету договору; розробки проектів процесуальних та інших документів, необхідних для ефективного захисту прав і законних інтересів замовника (претензій, листiв, заяв, клопотань тощо); перевіряє відповідність вимогам законодавства внутрішніх документів замовника, вiзує пх, надає допомогу замовнику в підготовці і правильному оформленні зазначених документів; бере участь у підготовці та укладенні різного роду договорiв, що укладаються довірителем з іншими підприємствами та громадянами, візує пх, надає допомогу в організації контролю за виконанням цих договорiв, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцiй по відношенню до контрагентів, які не виконують договiрнi зобов`язання; організовує і веде претензійну роботу за матеріалами, що готуються бухгалтерією, надає методичну допомогу в цій роботі, якщо вона ведеться іншими підрозділами замовника; надає допомогу в організації та здійсненнi контролю за дотриманням замовником встановленого чинним законодавством порядку продажу та приймання продукції і товарів за кiлькiстю і якістю, проводить інструктаж працiвникiв, що відають відправленням і прийманням товарно-матеріальних цінностей, про порядок оформлення цих операцій і актування в разі недостачі, некомплектності, псування товарів і вантажів, дає висновок про законність списання матеріальних цінностей; виконання договорiв, узагальнює і аналізує розгляд судових, інших справ та спільно з iншими пiдрозділами замовника результати претензій, практику укладання та представляє замовнику пропозиції про усунення виявлених недоліків; дає консультації, висновки, довiдки з правових питань, що виникають в дiяльностi замовника; готує за дорученням замовника матерiали про розкрадання, розтрати, нестачі, випуск недоброякісної і нестандартноп продукції та про інші правопорушення для передачі слідчим, судовим органам, товариським судам, а також вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяноп замовнику; інформує замовника про нове законодавство, та консультає його з правових питань.

Вартість послуг за цим договором договiрна. Сума послуг є узгодженою та складає 248 560,00 (двiстi сорок вiсiм тисяч п`ятсот шістдесят гривень, 00 коп.). Оплата за цим договором здійснюється протягом шляхом 100 % передплати протягом 3-х робочих днів з дня отримання рахунку. По факту виконаних робіт виконавець надає замовнику акт виконаних робіт, який замовник повинен підписати протягом 7 днів з дня отримання (п.п. 4.1., 4.3., 4.4. договору).

Пунктом 7.3. договору визначено, що цей договір діє з 05 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд встановлено, що між позивачем та відповідачем підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022 на суму 98 563,20 грн, відповідно до якого на підставі договору № П05/05-21 від 10.05.2022 виконавцем були проведені роботи: «Юридичне супроводження підприємницької діяльності за вересень 2022р.».

Також на підставі договору № П05/05-21 від 10.05.2022 ФОП Бойко А.М. виставив позивачу рахунок № 13 від 27.09.2022 за юридичне супроводження підприємницької діяльності за вересень 2022 році, який оплачено позивачем платіжною інструкцією №72 від 27.09.2022.

Позивач заперечив дану обставину та вказав про те, що не підписував договір про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022 та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022. Отже, позивач стверджує, що спірні грошові кошти не є сумою оплати за зобов`язання згідно договору № П05/05-21 від 10.05.2022, а були помилково перераховані на рахунок відповідача. Також позивачем було зазначено, що виникають сумнів щодо доданих відповідачем документів, у зв`язку з чим просив витребувати оригінали поданих відповідачем доказів до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на відсутність у відповідача можливості надати оригінали поданих копій договору та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022, у зв`язку з наявністю вказаних оригіналів документів у позивача, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази приймаються та є такими, що підтверджують наведені у відзиві обставини, з урахуванням їх оцінки у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема платіжною інструкцією №72 від 27.09.2022 відповідно до якої кошти в розмірі 98 563,20 грн сплачені з призначення платежу: "оплата за юридичне обслуговування зг.дог. № П05/05-21 від 10.05.2022р. без ПДВ".

Крім того суд звертає увагу, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 911/1908/21.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази визнання договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022 недійсним в судовому порядку.

Оскільки факт недійсності договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022 недоведений позивачем, відповідно даний договір, на підставі якого позивачем здійснено оплату за надані юридичні послуги, є правомірним в силу презумпції правомірності правочину, закріпленого у статті 204 ЦК України.

Отже, дії позивача щодо сплати відповідачу грошових коштів у загальному розмірі 98 563,20 грн стосуються виконання обов`язку щодо оплати послуг за юридичне обслуговування згідно договору № П05/05-21 від 10.05.2022, що, зокрема, підтверджується вказаними у призначені платежу реквізитами договору. Відтак, наявність договору між сторонами є тією правовою підставою, яка виключає можливість застосування до спірних правовідносин правил ст. 1212 ЦК України.

Щодо наданих позивачем пояснень в частині перерахування відповідачу коштів у сумі 98 563, 20 грн, що є меншою від суми зазначеної в договорі № П05/05-21 від 10.05.2022 (248 560,00 грн), судом не приймаються пояснення позивача, оскільки пунктом 4.1. договору визначено загальну вартість послуг за цим договором у сумі 248 560,00 грн, які надаються виконавцем в межах строку дії договору, при цьому відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 26.09.2022 відповідачем було надано послуги з юридичного супроводження підприємницької діяльності за вересень 2022 року у сумі 98 563,20 грн.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи заяву свідка Коломійця О.В. , дослідивши зазначену заяву судом враховано наступне.

За приписами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Правила щодо оцінки доказів закріплено у статті 86 ГПК України, згідно частини першої якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86 ГПК України.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Поряд з цим, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч. 2 ст. 87 ГПК України).

Аналізуючи положення зазначених норм, враховуючи наявність доказів, які свідчать про укладення сторонами правочину та вчинення дій сторонами на виконання договору про надання юридичних послуг № П05/05-21 від 10.05.2022, факт щодо не укладання такого правочину не може встановлюватися на підставі показань свідків, з огляду на що, в порядку ст. 86 ГПК України судом вказаний доказ (заява свідка Коломійця О.В. ) відхиляється та не приймається судом до уваги.

Враховуючи встановлені судом обставини сплата позивачем коштів у сумі 98 563,20 грн згідно із платіжною інструкцією №72 від 27.09.2022, здійснювалась на користь відповідача за договором № П05/05-21 від 10.05.2022, у зв`язку із чим, згідно приписів ст. 1212 ЦК України, сплачені позивачем грошові кошти не можуть визнаватись такими, що набувались відповідачем безпідставно.

Доводи позивача про те, що грошові кошти розмірі 98 563,20 грн перераховані відповідачу без правової підстави не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Судом враховано, що позивач зазначає про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення помилково перерахованих коштів. Однак, помилковість перерахування коштів на користь відповідача не підтверджена жодними доказами та окрім того, не узгоджується з дійсними обставинами справи та обставинами на які посилається позивач в обґрунтування заявленого позову.

Матеріали справи не містять доказів наявності обставини згідно із якими можна було б вважати, що підстава згідно із якої відповідач набув грошові кошти у сумі 98 563,20 грн згодом відпала.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених вище обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 98 563,20 грн у відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи встановлені вище обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з огляду на заперечення відповідача, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.11.2023.

Суддя О.В. Гулевець