ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"20" листопада 2023 р. Cправа № 902/1429/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" № б/н від 17.11.2023 (вх. № 01-48/64/23 від 17.11.2023) про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське", 21036, Вінницька область, Вінницький район, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, будинок 2, кабінет 103, ідентифікаційний код юридичної особи 03734760

до Приватного підприємства "Юхимівське", 23524, Вінницька область, Жмеринський район, село Юхимівка, вулиця Гагаріна, будинок 12, ідентифікаційний код юридичної особи 04325331

про стягнення 3 091 917,45 гривень

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 17.11.2023 року надійшла позовна заява № б/н від 17.11.2023 (вх. № 1455/23 від 17.11.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" до Приватного підприємства "Юхимівське" про стягнення 3 091 917,45 гривень заборгованості по внесенню коштів за тимчасове користування земельними ділянками за договорами суборенди земельних ділянок (паїв).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Разом із позовною заявою 17.11.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" надійшла заява № б/н від 17.11.2023 (вх. № 01-48/64/23 від 17.11.2023) про забезпечення позову, у якій заявник просить вжити до набрання чинності рішенням суду по цій справі заходи забезпечення позову в межах ціни позову у розмірі 3 091 917,45 гривень, а саме: накласти арешт на грошові кошти Приватного підприємства "Юхимівське" (), які обліковуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи на збереженні у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, а також на грошові кошти Приватного підприємства "Юхимівське" () на рахунках, що будуть відкриті після постановлення цієї ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з огляду на таке.

Положеннями частини 2, частини 3 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Положеннями частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, яке полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Відповідно до частини 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову та позовної заяви позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за 2022-2023 роки за договорами суборенди земельних ділянок (у кількості 599 договорів за переліком наведеним у розрахунку) у загальному розмірі 3 091 917 45 гривень.

Отже, позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру.

На обгрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив, що 10.03.2021 та 15.03.2021 року між ТОВ "Селищанське" та ПП "Юхимівське" було укладено 599 договорів суборенди земельних ділянок (паїв). За 2022-2023 маркетинговий рік відповідач в якості оплати за тимчасове користування земельними ділянками мав сплатити до 30 жовтня 2023 року на користь позивача 3 765 353,69 гривень, з яких сплачено 770 482,46 гривень та з 31.10.2023 року залишок заборгованості сплачено не було.

Позивач зазначив, що враховуючи значний розмір заборгованості, а також великий ризик знищення чи пошкодження об`єктів нерухомості в умовах воєнного стану, виникає необхідність у накладенні арешту на грошові кошти на банківських рахунках ПП "Юхимівське".

Надаючи оцінку наведеним твердженням, судом враховано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову майнового характеру, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, заявником у заяві про забезпечення позову не наведено жодних обставин та доказів на їх підтвердження, що відповідач вживає заходи, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також, що наявні підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Єдиною підставою, на яку посилається позивач в обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову є його твердження про значну суму заборгованості та існуючий ризик знищення чи пошкодження об`єктів нерухомості в умовах воєнного стану.

Разом з тим, припущення позивача щодо ризиків пошкодження нерухомого майна під час воєнного стану та визначена у позові ціна позову та не є достатніми підставами для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, із матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що заявником не наведено обґрунтованих мотивів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обгрунтованності обраного заявником заходу забезпечення позову, а також доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Наведені позивачем у заяві про забезпечення позову твердження щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову не є достатньою правовою та фактичною підставою для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд звертає увагу позивача, що у разі зміни обставин, заяву про забезпечення позову, яку раніше було відхилено, може бути подано вдруге. Тобто, на заяви про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено, не поширюється заборона повторного звернення до господарського суду з наданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136-140, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" № б/н від 17.11.2023 (вх. № 01-48/64/23 від 17.11.2023) про забезпечення позову у справі №902/1429/23 відмовити.

2. Згідно зі статтею 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами пункту 4 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Відповідно до частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Ухвалу підписано 20.11.2023 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС;

3 - відповідачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС.