ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Справа№ 925/812/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Польчен А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023

у справі № 925/812/22 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Альфа Банк"

до Черкаської міської ради

про звернення стягнення на майно

В судовому засіданні 16.10.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/812/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 24.04.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Короткий зміст позовних вимог

17 серпня 2022 року Акціонерне товариство «Альфа Банк" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.30-річчя Перемоги, 58, кв.27, яку було передано у власність Черкаської міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк, в рахунок погашення заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії №895/03-021-127 від 10.12.2007 р, що станом на 19.06.2012 р., становить 246 243 (двісті сорок шість тисяч двісті сорок три) гривні 95 коп.:

- за кредитом: 149 320 (сто сорок дев`ять тисяч триста двадцять) гривень 00 коп.;

- по відсотках: 96 923 (дев`яносто шість тисяч двадцять три) гривні 95 коп.

шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2021 року позивач - АТ «Альфа-Банк» дізнався про наявність рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2014 по справі № 712/448/14, яким було задоволено заяву Черкаської міської ради про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до вищезазначеного рішення, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що залишилось після смерті останнього, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку було передано як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді м. Черкаси у вигляді Черкаської міської ради.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/812/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При відмові у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із дослідженого судом поданого позивачем розрахунку вимог банку вбачається, що прострочення основного зобов`язання відбулось починаючи з 2008 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на майно лише 17.08.2022, відтак, позивач пропустив строки позовної давності, внаслідок чого наступають наслідки, передбачені ч.4 ст. 267 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (нині - Акціонерне товариство "СЕНС БАНК") посилається на те, що у рішенні суду першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, рішення прийнято при невірному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, що є підставами для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі відповідно до ст. 277 ГПК України, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції помилково обрахував початок перебігу строку позовної давності з моменту виникнення прострочення основного зобов`язання;

- вважає, що в таких випадках позовна давність має обраховуватись з дня, коли позивач дізнався, що саме відповідач набув право власності на предмет іпотеки, та отримав відомості про особу, до якої він може пред`явити свої вимоги;

- стверджує, що про перехід права власності на предмет іпотеки до відповідача після смерті боржника іпотекодержателю стало відомо лише у вересні 2021 року;

- первісного кредитора не було залучено в якості заінтересованої особи в справі №712/448/14 за заявою Черкаської міської ради про визнання спадщини відумерлою, не дивлячись на наявність державної реєстрації іпотеки в Державному реєстрі іпотек на нерухоме майно, що було визнано відумерлою спадщиною;

- законом не передбачено такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника за основним зобов`язанням;

- виконання кредитних зобов`язань припинилось зі смертю позичальника, однак невиконані на момент смерті позичальника кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотекою, не припинились і можуть бути задоволені у відповідності до ст.23 Закону України «Про іпотеку» за рахунок переданого в іпотеку майна;

- відповідач є особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором №ІД895/03-021-127 від 11.12.2007, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним іпотечним договором можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах її вартості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що позивачу достеменно було відомо, що ОСОБА_1 не погашається кредит та накопичується заборгованість, проте ніяких заходів не вживав, також позивач знав про таке і під час затвердження передавального акту від 11.10.2019, внаслідок чого всі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк» перейшли до АТ «Альфа-Банк», де в розділі «Активи» зазначено «кредити та заборгованість клієнтів»; стверджує, що станом на день звернення позивача до суду, за Черкаською міською радою не зареєстровано право власності на предмет іпотеки, що виключає виникнення за відповідачем прав та будь-яких обов`язків перед іпотекодержателем; посилається на те, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/812/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства « СЕНС БАНК» на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №925/812/22.

08.05.2023 матеріали справи №925/812/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених порядку та розмірі.

Надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Відповідно до картки обліку вхідних документів та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, апелянтом сплачено 5540,49 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/812/22, розгляд справи призначено на 14.09.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 відкладено розгляд справи №925/812/22 на 16.10.2023.

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Представник позивача у судове засідання в апеляційній інстанції 16.10.2023 не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання за відсутності його представника.

Представником відповідача у судовому засіданні в апеляційній інстанції 16.10.2023 доводи апеляційної скарги позивача заперечувались, прийняте у справі рішення суду позивач просив залишити без змін.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія задовольняє клопотання представника позивача про проведення судового розгляду без участі його представника та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п.1 Передавального акта від 15.10.2019, внаслідок реорганізації за допомогою приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникло у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» - з 15.10.2019.

10.12.2007 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - Первісний кредитор), який загальними зборами акціонерів 14.06.2010 перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Позивач) і фізична особа ОСОБА_1 (далі - Позичальник) уклали Договір невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-127 (далі - Кредитний договір).

На виконання умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі - Кредит). Надання Кредиту здійснювалось окремими частинами зі сплатою 14,5 (чотирнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, Позичальник зобов`язався виконувати свої договірні зобов`язання відповідно до умов договору.

21.10.2008 Первісний кредитор та Позичальник уклали Угоду про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися встановити процентну ставку за Кредитом на рівні 19 (дев`ятнадцять) процентів річних, встановлено процентну ставку за користування Кредитом у разі несвоєчасного повернення Позичальником Кредиту або його частини в розмірі 38,0 (тридцять вісім) процентів річних від суми непогашеної простроченої заборгованості.

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Первісний кредитор уклав з Позичальником Іпотечний договір № ІД 895/03-021-127 від 11.12.2007 (далі - Іпотечний договір). Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21.10.2008 Первісний кредитор та Позичальник уклали Угоду про внесення змін до Іпотечного договору, відповідно до якої сторони домовилися встановити сплату процентів за користування Кредитом в наступних розмірах: з моменту надання Кредиту - 19 (дев`ятнадцять) процентів річних; у разі пролонгації терміну повернення Кредиту - в розмірі 24 (двадцять чотири) процентів річних; у випадку прострочення Кредиту або його траншу - в розмірі 38 (тридцять вісім) процентів річних.

ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_1 помер.

В порядку ст.1277 ЦК України територіальна громада міста Черкаси звернулась до суду про визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Соснівського районного суду від 04.03.2014 квартиру визнано відумерлою спадщиною.

Право власності на вказане нерухоме майно за Черкаською міською радою не зареєстровано.

Як зазначав позивач, у вересні 2021 року він дізнався про наявність рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2014 у справі № 712/448/14, яким було задоволено заяву Черкаської міської ради про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до вищезазначеного рішення, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер і після його смерті відкрилася спадщина на майно, що залишилось після смерті останнього, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку було передано як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді м. Черкаси у вигляді Черкаської міської ради.

Згідно інформаційної довідки від 16.08.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 10335657, 15.12.2000 була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , за реєстраційним номером 35124793 зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, 11.12.2007, заборона № 2858 АКБ СР «Укрсоцбанк», обтяжувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»; зареєстрована іпотека щодо вказаного майна, номер запису про іпотеку: 35124788, 11.12.2007, іпотекодержатель: Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Інших власників та обтяжувачів вказаної квартири не зареєстровано.

04.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про задоволення вимог кредитора в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в межах вартості визнаного відумерлим нерухомого майна.

Відповідач листом від 08.11.2021 за № 23105-01-20 відмовив у задоволенні вимог позивача, обґрунтовуючи своє рішення відсутністю правових підстав для задоволення вимог кредитора, та посилаючись на норми ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та повідомив, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , а не Черкаська міська рада.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

За приписами ч.3 ст. 1277 Цивільного кодексу України право власності на спадщину, що визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а на нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Пункт 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтями 546, 575 ЦК України визначено, що застава, порука, гарантія, неустойка, притримання, завдаток є видами забезпечення виконання зобов`язання. Іпотека є окремим видом застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, з інших підстав, передбачених цим Законом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За приписами ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується апеляційний господарський суд, що під час затвердження Передавального акту від 11.10.2019, зокрема у розділі «Активи» у п.5 зазначені «кредити та заборгованість клієнтів», внаслідок якого всі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк» перешли до АТ «Альфа-Банк». Тобто, позивач мав знати про наявність існуючої заборгованості та обставини справи, пов`язанні із простроченням боржника.

В силу вимог ч.ч.2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, законодавець чітко визначені строки для пред`явлення вимоги до спадкоємця - протягом 6 місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину або з дня, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини.

Згідно приписів ст.35 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Господарський суд першої інстанції обґрунтовано відмітив те, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, доказів вживання позивачем будь яких заходів щодо погашення кредиту позичальником, до суду не подано. Документи, що підтверджують вартість спірної квартири в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч. 1,5. ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За умовами п.4.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Висновки суду першої інстанції про те, що із поданого позивачем розрахунку вимог банку вбачається, що прострочення основного зобов`язання відбулось починаючи з 2008 року, проте позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на майно лише 17.08.2022, з огляду на що позивач пропустив строки позовної давності, внаслідок чого наступають наслідки, передбачені ч.4 ст. 267 ЦК України, є правильними, викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що позовна давність має обраховуватись з дня, коли позивач дізнався, що саме відповідач набув право власності на предмет іпотеки, та отримав відомості про особу, до якої він може пред`явити свої вимоги, відхиляються колегією суддів, як неспроможні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, приймаються колегією суддів до уваги з підстав обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/812/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/812/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "СЕНС БАНК".

4. Матеріали справи №925/812/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 22.11.2023 після виходу судді Михальської Ю.Б. з відпустки (03.11.2023), суддя Тищенко А.І. з лікарняного (06.11.2023-10.11.2023) та суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. з підготовки в Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації суддів апеляційних господарських судів (13.11.2023-17.11.2023).

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська