ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"20" листопада 2023 р. Справа № 902/287/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В.

суддя Мельник О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022

(ухвалене о 12:45 год. у м. Вінниці, повний текст складено 29.07.2022)

у справі № 902/287/22 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом Вінницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач"

про стягнення 355 790 грн 33 коп.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Вінницької області рішенням від 19.07.2022 у справі № 902/287/22 позов задовольнив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач" на користь Вінницької міської ради безпідставно збережені кошти в сумі 355 790 грн 33 коп. та 5 336 грн 85 коп. витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач", у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №902/287/22, скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник вказував на те, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а про існування цієї справи він дізнався лише після вручення йому 15.09.2023 постанови про відкриття виконавчого провадження, після чого ним вчинені дії направлені на ознайомлення із матеріалами справи та рішенням в цій справі.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.11.2023 визнав неповажними підстави наведені в апеляційній скарзі щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі № 902/287/22. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі № 902/287/22 залишив без руху. Зобов`язав скаржника протягом 10-днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та надати суду: мотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, вказавши інші підстави поновлення строку; докази надіслання копії клопотання іншому учаснику справи, з яких буде вбачатися перелік надісланих документів. Роз`яснив скаржнику, що невиконання вимог цієї ухвали тягне за собою наслідки передбачені ст.ст.260, 261 ГПК України.

В подальшому, до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що суд першої інстанції не надсилав відповідачу повного тексту оскарженого рішення, що підтверджується Актом № 1991/2022 від 01.08.2022 та відсутністю в матеріалах справи повернутого рекомендованого листа про направлення скаржнику копії рішення суду з відміткою про неможливість вручення рекомендованого відправлення у зв`язку з відсутністю скаржника за адресою місцезнаходження.

Продовжує, що позивачем у позовній заяві не було вказано ні засобів зв`язку, ні електронної адреси відповідача, тому ухвали суду на адресу скаржника направлялися рекомендованими листами до поштового відділення, а не кур`єрською доставкою.

Зауважує, що у разі надходження у поштове відділення рекомендованого відправлення адресат повідомляється смс-повідомленням, а оскільки відправником - Господарським судом Вінницької області засоби зв`язку скаржника вказані не були, останній не повідомлявся про те, що у поштовому відділенні знаходяться рекомендовані відправлення на його адресу, тому такі відправлення були повернуті адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Додатково, з посиланням на п. п. 73, 83 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071), вказує, що оскільки позивачем номер телефону відповідача вказаний не був, що підтверджено матеріалами справи та в свою чергу унеможливило направлення текстового повідомлення про отримання рекомендованого відправлення, а на підприємстві відповідача працює лише директор Андрійченко Віктор Анатолійович, який є засновником Товариства, оскільки ТОВ "Вінницясервіспостач" з 24.02.2023 не здійснює свою діяльність, тому працівник поштового відділення рекомендоване відправлення з позначкою "Судова повістка" не вручав, та вказане відправлення було повернуто до суду.

Підсумовує, що недотримання скаржником строків на апеляційне оскарження рішення суду від 19.07.2022 у справі № 902/287/22 зумовлено тим, що таке рішення на адресу скаржника не направлялося, що є порушенням судом першої інстанції ч. 3 ст. 242 ГПК України, а тому просить вважати, що скаржником строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини.

Розглядаючи вказане клопотання, апеляційний господарський суд зважає на таке.

Відповідно до чинної, на момент подання клопотання про поновлення строку, редакції ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Апеляційний господарський суд встановив, що подане скаржником клопотання не містить відомостей про наявність або відсутність у скаржника електронного кабінету.

В той же час, з метою забезпечення права скаржника бути почутим (щодо його клопотання), яке є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд виходить із такого.

За приписами ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржене рішення ухвалене 19.07.2022, а його повний текст складено 29.07.2022, а тому, з урахуванням норм ст.256 ГПК України та вихідними днями, останнім днем подання апеляційної скарги на вказане судове рішення є 18.08.2022.

Проте, як вбачається з конверту, в якому була подана апеляційна скарга, остання була здана в поштове відділення 09.10.2023. Вказане також підтверджується і відстеженням поштового відправлення з трек-номером 473.

Тобто, скарга подана більш чим через 1 рік після ухвалення оскарженого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судових рішень, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення), апеляційним судам слід враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.05.2022 відкрито провадження у справі №902/287/22 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.05.2022 (а. с. 51).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.05.2022 було повідомлено відповідача про підготовче судове засідання 21.06.2022 (а. с. 60).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.06.2022 було повідомлено відповідача про судове засідання для розгляду справи по суті 19.07.2022 (а. с. 72).

19.07.2022 Господарським судом Вінницької області ухвалене оскаржене судове рішення (а. с. 79-82).

Як убачається із матеріалів справи, всі судові рішення направлялися відповідачу за адресою: 21022, м. Вінниця, вул. Гонти, буд. 22А, однак поверталися з підстав відсутності адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання (а. с. 65-68, 73-75, 85-89).

Суд звертає увагу на те, що на останній сторінці оскарженого рішення міститься дві відмітки, а саме:

- про направлення його 01.08.2022 електронною поштою;

- про направлення його паперової копії 29.07.2022 засобами поштового зв`язку із приміткою "відпов.".

Відповідно до Акту № 1991/2022 від 01.08.2022 він складений комісією в складі: провідного консультанта, провідного спеціаліста, провідного консультанта про те, що станом на 01.08.2022 Господарським судом Вінницької області у зв`язку з недостатнім фінансуванням на поштові марки не направлено учаснику справи копію рішення від 19.07.2022 в кількості 1 примірника (а. с. 83)

Тобто, такий акт підтверджує не направлення лише одному учаснику справи №902/287/22 примірника рішення від 19.07.2022 та не вказує котрому саме.

Крім того, в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, зокрема: копія рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №902/287/22 із конвертом, котрі адресувалися відповідачу (а. с. 85-59).

Суд встановив, що на конверті, в якому направлялося рішення, відсутня відмітка "Судова повістка". При цьому, суд звертає увагу на те, що така відмітка проставляється лише на поштових відправленнях, які містять судові виклики і повідомлення про дату, час та місце судового засідання чи вчинення процесуальної дії (п. 14 розділу XIV Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №814 від 20.08.2019).

Тому, враховуючи відмітки на оригіналі рішення від 19.07.2022, зміст Акту №1991/2022 від 01.08.2022 та копію рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №902/287/22, апеляційний господарський суд вказує, що відповідачу направлялося оскаржене рішення, однак повернулося із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, протилежні доводи скаржника щодо не надіслання місцевим господарським судом повного тексту оскаржуваного рішення на його адресу, спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний господарський суд враховує, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №902/287/22 було направлено за належною адресою - 21022, м. Вінниця, вул. Гонти, буд. 22А.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст.242 ГПК, згідно з п.5 ч.6 якої, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Крім того, Верховний Суд в постановах від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19 неодноразово звертав увагу, що системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Таким чином, місцевий господарський суд належно повідомив відповідача про ухвалене рішення в цій справі.

В той же час, причиною несвоєчасного отримання судового рішення, ознайомлення із повним текстом рішення, а як наслідок подання апеляційної скарги із пропуском присічного строку на апеляційне оскарження (1 рік) були дії самого відповідача щодо отримання поштової кореспонденції, котра йому направилася судом.

Між тим, суд критично ставиться до твердження скаржника, що позивач мав обов`язково вказати номер телефону відповідача, оскільки за змістом ст. 162 ГПК України в позовній заяві вказується лише відомі номери засобів зв`язку. При цьому, в позовній заяві міститься вказівка про те, що позивачу невідомі засоби зв`язку із відповідачем.

Також, помилковими є твердження скаржника про те, що судові рішення від Господарського суду Вінницької області мали були надіслані йому кур`єрською доставкою, оскільки судові органи при надісланні поштової кореспонденції учасникам справи не використовують кур`єрську доставку.

Крім того, пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (у редакції, чинній станом на час вчинення дій з надсилання поштового відправлення) визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Таким чином, відповідач мав повідомлятися поштовим відділенням про надходження йому рекомендованого поштового відправлення, шляхом вкладення до його абонентської поштової скриньки відповідного повідомлення про надходження рекомендованого поштового відправлення, а не лише засобами телефонного зв`язку.

Підсумовуючи наведене, суд вказує, що місцевий господарський суд, у відповідності до норм ГПК України, своєчасно направив відповідачу повний текст рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №902/287/22, який не було отримано скаржником, внаслідок дій самого скаржника, який лише після відкриття виконавчого провадження почав вчиняти дії щодо ознайомлення із матеріалами справи, користування іншими процесуальними правами.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010)

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі "Diya 97 v. Ukraine" від 21.10.2010).

У справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06).

Враховуючи викладене, суд визнає неповажними підстави пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі № 902/287/22, які наведені ним в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням викладеного, оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, а винятків, передбачених ч. 2 ст. 261 ГПК України, судом не встановлено, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі № 902/287/22.

Відповідно частин 3, 4 статті 261 ГПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 260, 234, 235, 261 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі № 902/287/22.

2. Апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницясервіспостач".

3. Справу № 902/287/22 надіслати Господарському суду Вінницької області.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.