ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"27" листопада 2023 р. Справа№ 911/2428/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Сітібуд" Приватного акціонерного товариства "Будівельник-14"

на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023

у справі №911/2428/22 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Комунального підприємства "Управляюча компанія "Виробниче управління житлово-комунального господарства" Переяславської міської ради

до Дочірнього підприємства "Сітібуд" Приватного акціонерного товариства "Будівельник-14"

про стягнення 115 516,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Управляюча компанія "Виробниче управління житлово-комунального господарства" Переяславської міської ради (далі - КП "УК "ВУЖКГ", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Сітібуд" Приватного акціонерного товариства "Будівельник-14" (далі - ДП "Сітібуд", відповідач) заборгованості у розмірі 115 516,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилась заборгованість перед останнім у розмірі 115 516,80 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 позов задоволено. Стягнуто з ДП "Сітібуд" на користь КП "УК "ВУЖКГ" 115 516,80 грн боргу та 2 481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач фактично користується вищенаведеними послугами, від наданих послуг не відмовлявся. Проте тривалий час не виконує належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства щодо оплати за спожиті комунальні послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась прострочена заборгованості у сумі 115 516,80 грн, за період з 30.03.2021 по 01.05.2022, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ДП "Сітібуд" звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач, зокрема звертає увагу суду апеляційної інстанції, що об`єкт нерухомого майна площею 840 кв.м, по вул. Альтицька, 2, м. Переяслав, Київської області, є прибудованим нежитловим адміністративним приміщенням, в якому не проживають особи, мешканці будинку, має окремий вхід, окремі електромережі, не користується місцями загального користування, підвалами, технічними спорудами, системами диспетчеризації, внутрішньобудиноковими системами, дератизацією та дезінсекцією, димовими та вентиляційними каналами, освітлення МЗК і підвалів, підкачування води, та перебуває на балансі відповідача. Таким чином, відповідач не є споживачем послуг у розумінні пункту 3 Типового договору, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та не користується послугами, визначеними в кошторисі витрат на утримання будинку та прибудинкової території по вул. Альтицька, 2 м. Переяслав Київської області.

Слід також зазначити, що доводи відзиву на позовну заяву, заперечень відповіді на відзив та апеляційної скарги є тотожними за своїм змістом.

Крім того, до апеляційної скарги, відповідачем долучено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023 апеляційну скаргу ДП "Сітібуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2428/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Сітібуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22.

Матеріали справи №911/2428/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 03.08.2023.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 справу №911/2428/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 апеляційну скаргу ДП "Сітібуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/2428/22 між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2023 справу №911/2428/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 поновлено ДП "Сітібуд" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Сітібуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 на час апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, клопотання, заперечення, скарги до 16.10.2023.

Позивач у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) своїм правом не скористався, до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу не подав.

18.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ДП "Сітібуд" про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 відмовлено ДП "Сітібуд" у задоволенні заяви про розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін.

Згідно зі статтею 269, частиною 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, КП "УК "ВУЖКГ" забезпечує управління та утримання багатоквартирного житлового будинку №2 по вул. Альтицькій в м. Переяславі Київської області відповідно до Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 по вул. Альтицька від 01.05.2020.

Листом від 13.05.2021 №65 КП "УК "ВУЖКГ" направило відповідачу копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 в по вул. Альтицька, м. Переяслав від 01.05.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №230, з якого вбачається, що відповідач отримав лист та копію договору управління 18.05.2021, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні.

Так, КП "УК "ВУЖКГ" забезпечує житлово-комунальними послугами нежитлове приміщення, 1а за адресою: вул. Альтицька, 2, м. Переяслав, Бориспільського району, Київської області, яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 12.05.2021 ДП "Сітібуд" є власником нежитлового приміщення (вбудовано-прибудоване адміністративне приміщення, 1А) за адресою: вулиця Альтицька, 2, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, загальна площа якого становить 840,00 кв.м. (а.с. 7).

На ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок №4926-0Г000.0328 для фіксації коштів, що надходять за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Альтицька, 2, площею 840,00 кв.м., що підтверджується довідкою від 17.11.2022 №184 про відкриття особового рахунку.

За умовами пункту 1 типового договору КП "УК "ВУЖКГ" зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: вул. Альтицька, 2 м. Переяслав, Київська область, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Згідно з пунктом 6 типового договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 8 типового договору КП "УК "ВУЖКГ" зобов`язується забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього договору, тощо.

Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 30 числа щомісяця, наступного за розрахунковим (пункт 11 типового договору).

Згідно з типовим договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 по вул. Альтицька від 01.05.2020 відповідач з 01.05.2021 повинен був сплачувати по 7,09 грн за 1 кв.м. загальної площі приміщення. Розмір плати за 840,00 кв.м. становив 5 955,60 грн в місяць.

Відповідно до пункту 10 типового договору та наказу начальника КП "УК "ВУЖКГ" від 28.01.2022 №23 ціна послуги з управління з 01.01.2022 становила 8,08 грн за 1 кв.м загальної площі приміщення. Розмір плати за 840,00 кв.м з 01.01.2022 становив 6 787,20 грн.

Як стверджує позивача, він надає відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, безперебійно та належної якості. Претензій з боку відповідача щодо неякісного надання послуг не надходило. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів, затверджених виконавчим комітетом міської ради. Крім того, щомісяця позивач направляв відповідачу рахунки-фактури та акти прийняття-здачі виконаних робіт (надання послуг), зокрема, за період з травня 2021 року по жовтень 2022 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Водночас відповідачем своєчасно та в повному обсязі не оплачено надані йому послуги з утримання будинку та прибудинкової території, та житлово-комунальні послуги.

З огляду на те, що відповідач тривалий час не виконує належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства щодо оплати за спожиті комунальні послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на суму 115 516,80 грн за період з 01.05.2021 по 01.11.2022.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач, зокрема стверджує, що начальник підприємства не має повноважень щодо підписання позовної заяви. Вказує, що позивачем не надано доказів наявності у нього права власності та наявності повноважень діяти від імені власника багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Переяслав, вул. Альтицька, 2. Договір набирає чинності і діє з 01.05.2020 по 01.05.2021, позивачем не надано доказів його продовження на наступний термін. Також відповідач зауважив, що в якості підтвердження надання послуги позивачем додаються рахунки та акти здачі-приймання робіт, які не містять підпису та відбитка печатки відповідача.

Крім того, відповідач стверджує, що самостійно утримує належне йому приміщення і одночасно виступає його балансоутримувачем та власником нерухомого майна за адресою: м. Переяслав, вул. Альтицька, 2, площею 810 кв.м.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (пункт 1 статті 530 ЦК України).

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем житлово-комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 3 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2018 №712 затверджено Правила надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Ці Правила визначають порядок надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (далі - договір управління), укладеного відповідно до Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги».

Як зазначалось вище, відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 по вул. Альтицька, м. Переяслав, Бориспільського району Київської області від 01.05.2020, що укладений з співвласниками вказаного будинку та підписаний уповноваженими особами співвласників багатоквартирного будинку №2 по вул. Алтицький у м. Переяслав Бориспільського району Київської області, для фіксації коштів, що надходять за послуги, на ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № 4926-0 Г000.0328.

Так, місцевий господарський суд встановив, що матеріалами справи підтверджується факт надіслання листом від 13.05.2021 №65 відповідачу копії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 в по вул. Альтицька, м. Переяслав від 01.05.2020.

Вказаний договір отримав власноручно керівник відповідача - Герасименко О.О., відомості, про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 177), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.05.2021 №306.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Доказів визнання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 в по вул. Альтицька, м. Переяслав від 01.05.2020 недійсним у встановленому порядку матеріали даної справи не містять.

Відповідно до пункту 30 типового договору, він набирає чинності з 01.05.2020 та укладається строком на один рік.

Згідно з пунктом 31 типового договору, він вважається продовженим на один рік якщо за один місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів повідомлення однією зі сторін за один місяць до закінчення строку дії договору про відмову від цього договору. Таким чином, договір кожен рік продовжувався на наступний термін і є діючим.

Також позивач підтверджує, що в період з 30.03.2021 по 01.05.2022 до нього не надходило будь-яких письмових звернень від представників уповноважених осіб співвласників багатоквартирного житлового будинку чи мешканців будинку щодо припинення дії договору, а також звернень та повідомлень про зміну форми управління будинком або про обрання іншого управителя. У зв`язку з тим, що жодна сторона не повідомляла іншу про відмову від договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, його дія неодноразово продовжувалась.

У той же час, відповідач не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуга не була надана йому позивачем чи надана неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Також відповідач не навів доказів на підтвердження того, що він оспорював тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуги. Претензій з боку відповідача щодо неякісного надання послуг не надходило, заяв про відмову від послуги також не надходило.

Доводи відповідача про те, що він самостійно утримує належне йому нерухоме майно - нежитлове приміщення (вбудовано-прибудоване адміністративне приміщення, 1А) за адресою: вулиця Альтицька, 2, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, загальна площа якого становить 840,00 кв.м. правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку. Безпідставне та неправомірне не підписання відповідачем актів здачі-приймання робіт, та не спростування факту їх постачання на будинок в цілому, не звільняє відповідача від сплати належної йому частки в утриманні багатоквартирного будинку.

Твердження відповідача, що він є балансоутримувачем належного йому приміщення в багатоквартирному будинку не підтверджені жодними доказами. Відповідач не надав доказів від`єднання його приміщення від загальної системи забезпечення комунальними послугами багатоквартирного будинку та укладення прямих договорів з постачальниками комунальних послуг безпосередньо до приміщення відповідача.

Також місцевий господарський суд правильно зазначив, що питання наявності у позивача права власності чи повноважень діяти від імені власника багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Переяслав, вул. Альтицька, 2, не мають значення для даного спору, в якому правовідносини пов`язані з наданням послуг з управління та утримання багатоквартирного житлового будинку.

Щодо зміни ціни послуг з 7,09 грн/м2 на 8,08 грн/м2 позивач пояснив, що складовою кошторису про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є заробітна плата працівників підприємства, яка залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пункті 10 типового договору від 01.05.2020 визначена ціна послуг з управління у розмірі 7,09 грн/м2.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, розділом "Інші умови" типового договору передбачено можливість зміни пункту 10 договору в односторонньому порядку у випадку зміни складової кошторису в частині прожиткового мінімуму, що регулюються щорічно відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України", додатково інформуючи мешканців на офіційних сайтах та дошках оголошень. Дана умова була узгоджена сторонами договору. Таким чином, договором не заборонена зміна умов договору в односторонньому порядку.

Частиною 1 статті 638 ЦК України унормовано, що договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи вищенаведене, позивачем було видано наказ від 28.01.2021 №23, яким тариф за послуги з управління скореговано з 7,09 грн/м2 до 8,08 грн/м2 загальної площі.

Згідно з вимогами договору позивач проінформував співвласників багатоквартирного будинку №2 по вул. Альтицькій про зміну вартості за послугу з управління. З моменту зміни ціни послуги з 7,09 грн/м2 до 8,08 грн/м2 будь-яких скарг та претензій від співвласників багатоквартирного будинку на адресу позивача не надходило.

Як зазначалось вище, позивач надає послуги з управління багатоквартирним будинком, в тому числі відповідачу. Підприємство щомісяця складало та рекомендованим поштовим відправленням направляло відповідачу (керівнику відповідача Герасименко О.О.) рахунки-фактури та акти прийняття-здачі виконаних робіт (надання послуг), доказів оплати яких відповідачем суду не надано.

Відповідач не звертався до позивача з будь-якими претензіями щодо нарахованих йому сум за послуги з управління, не оскаржував їх. Позивач не отримував від відповідача будь-яких звернень щодо припинення йому нарахувань за послуги з управління.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач фактично користується послугами та від наданих послуг не відмовлявся. У той же час, тривалий час не виконує належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим матеріалами справи підтверджується наявність простроченої заборгованості відповідача в сумі 115 516,80 грн, що утворилась за період з 30.03.2021 по 01.05.2022.

Крім того, щодо найменування юридичної особи відповідача, позивач надав обґрунтовані пояснення, що у зв`язку з великою кількістю споживачів, формування вказаних документів здійснюється у програмі "1с бухгалтерія", яка розроблена саме для пришвидшення роботи. Кількість символів при оформленні документів у даній програмі обмежена, у зв`язку з цим найменування відповідача зазначене таким чином ДП "Сітібуд".

Щодо прибирання прибудинкової території, що є складовою послуги з управління багатоквартирним будинком колегія суддів зазначає таке.

За приписами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі якщо прибудинкова територія багатоквартирного будинку не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку, прибирання та інші послуги з обслуговування території навколо такого багатоквартирного будинку можуть бути: включені до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (у тому числі при визначенні управителя на конкурсних засадах) виключно за згодою споживачів із визначенням на договірних засадах та погодженням з органом місцевого самоврядуванні меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати.

Вказана прибудинкова територія багатоквартирного буднику не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку. Межі та площа прибирання земельної ділянки узгоджені із співвласниками багатоквартирного житлового будинку та органом місцевого самоврядування згідно викопіровки із опорного плану (а.с. 178).

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 115 516,80 грн, і що відповідачем не спростовано.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності колегія суддів вважає, що надані позивачем докази на підтвердження факту надання послуг з управління багатоквартирним будинком №2 по вул. Альтицька, м. Переяслав, Бориспільського району Київської області, в тому числі і до належного відповідачу нерухомого майна - нежитлового приміщення (вбудовано-прибудоване адміністративне приміщення, 1А) за адресою: вулиця Альтицька, 2, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, загальна площа якого становить 840,00 кв.м., є більш вірогідними ніж доводи відповідача не підтверджені доказами на спростування відповідних обставин чи в підтвердження оплати наданих позивачем послуг.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 4, 5 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апелянта про підписання позовної заяви не уповноваженою особою не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Позовну заяву КП "УК "ВУЖКГ" від 18.11.2022 №185 підписано керівником Т.Сущук, відомості про яку містяться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розпорядженні міського голови від 29.10.2020 №241/07-09/11-20 «Про продовження терміну контракту з Сущук Тетяною Миколаївною начальником комунального підприємства «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства Переяславської міської ради», додатковій угоді від 29.10.2020 до контракту з керівником комунального підприємства «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства Переяславської міської ради» від 08.04.2019.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судове рішення прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Сітібуд" Приватного акціонерного товариства "Будівельник-14" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2428/22.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Дочірньє підприємство "Сітібуд" Приватного акціонерного товариства "Будівельник-14".

5. Матеріали справи №911/2428/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 27.11.2023 після виходу судді Владимиренко С.В. з відпустки.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова