РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023Справа № 910/12101/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопрім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід Мд»

про стягнення 153 503,81 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Біопрім" (далі - ТОВ "Біопрім", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кребс Фід Мд" (далі - ТОВ "Кребс Фід Мд", відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 06/05/19-1 від 06.05.2019 в сумі 153 503,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови укладеного сторонами договору поставки № 06/05/19-1 від 06.05.20198 в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. У позові ТОВ «Біопрім» просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 95 145,38 грн., пеню у сумі 6 366,95 грн. інфляційні втрати в сумі 44 376,19 грн. та 3 % річних в сумі 7 615,29 грн, що разом становить 153 503,81 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.08.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 06.05.2019 між ТОВ «Біопрім» (постачальник) та ТОВ «Кребс Фід Мд» (далі - покупець) був укладений договір постачання № 06/05/19-1, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар.

Відповідно до п. 2.1 договору найменування, ціна та кількість товару, який поставляється відповідно до умов цього договору, вказуються у специфікаціях, видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що зобов`язання постачальника передати товар покупцю вважається виконаним в момент передачі товару у відповідності з базисом поставки. Моментом переходу права власності на товар є дата підписання видаткових накладних уповноваженою особою покупця.

Ціна товару узгоджується сторонами окремо при поставці кожної партії товару та зазначається у специфікації, рахунку-фактурі та видатковій накладній на товар, які є невід`ємними частинами цього договору ( п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.2 договору розрахунок покупцем за поставлену партію товару здійснюється у національній валюті України в безготівковому вигляді, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття товару якщо інше не передбачено специфікацією. Днем прийняття товару є дата фактичного прийняття товару покупцем, що фіксується шляхом підписання ним видаткової накладної на товар.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до спливу строку дії цього договору жодна із сторін не направить на адресу іншої сторони письмове повідомлення про припинення дії цього договору, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік. Продовження строку дії цього договору допускається багаторазово у передбаченому цим пунктом договору порядку ( п. 12.2 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання свого зобов`язання за вищевказаним договором поставив відповідачу обумовлений сторонами товар на загальну суму 913 481,50 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних: № 184 від 20.05.2019; № 200 від 27.05.2019; № 202 від 28.05.2019; № 203 від 28.05.2019; № 204 від 28.05.2019; № 212 від 30.05.2019; № 214 від 31.05.2019; № 229 від 12.06.2019; № 232 від 13.06.2019; № 242 від 14.06.2019; № 255 від 14.06.2019; № 252 від 21.06.2016; № 259 від 24.06.2019; № 264 від 25.062019; № 270 від 26.06.2019; № 272 від 27.06.2019; № 281 від 04.07.2019; № 292 від 09.07.2019; № 308 від 18.07.2019; № 320 від 23.07.2019; № 328 від 24.07.2019; № 329 від 25.07.2019; № 333 від 26.07.2019; № 341 від 31.07.2019; № 370 від 13.08.2019; № 372 від 13.08.2019; № 373 від 13.08.2019; № 390 від 27.08.2019; № 391 від 28.08.2019; № 402 від 30.08.2019; № 416 від 09.09.2019; № 427 від 13.09.2019; № 457 від 02.10.2019; № 460 від 04.10.2019; № 463 від 07.10.2019; № 504 від 22.10.2019; № 545 від 08.11.2019; № 552 від 12.11.2019; № 553 від 12.11.2019; № 594 від 26.11.2019; № 606 від 03.12.2019; № 26 від 14.01.2020; № 27 від 14.01.2020; № 119 від 12.02.2020; № 399 від 14.05.2020; № 504 від 11.06.2020; № 531 від 18.06.2020; № 588 від 30.06.2020; № 632 від 07.07.2020; № 706 від 21.07.2020; № 868 від 07.08.2020; № 1042 від 03.09.2020; № 1065 від 08.09.2020; № 1952 від 09.12.2020; № 266 від 28.01.2021; № 348 від 03.02.2021; № 495 від 16.02.2021; № 723 від 02.03.2021; № 776 від 05.03.2021; а також акту звірки взаєморозрахунків по стану за 2 квартал 2020.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору поставки.

Однак відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, вартість поставленого товару на вказану суму сплатив частково, на загальну суму 818 336,12 грн, що підтверджується банківською довідкою № 036-01-036-5-036-01/282БТ від 19.07.2023.

Отже судом встановлено, що за договором поставки № 06/05/19-1 від 06.05.2019 у відповідача виникла заборгованість у сумі 95 145,38 грн.

07.02.2023 позивач направив відповідачу претензію-вимогу з вимогою сплатити вказаний борг за договором поставки, проте, відповіді не отримав.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки доказів належної оплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Кребс Фід Мд" основного боргу в сумі 95 145,38 грн. підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

За порушення зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 6 366,95 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 7.3 договору у випадку порушення строків та порядку оплати товару, встановлених у п. 4.2 договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій відповідно до наведених приписів закону та умов договору, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 6 366,95 грн., тобто у заявленій позивачем сумі.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 44 376,19 грн. та 3 % річних у сумі 7 615,29 грн. за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши перевірку правильності нарахування матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 44 376,19 грн. та 3 % річних у сумі 7 615,29 грн., як і просив позивач.

За таких обставин позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопрім" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопрім" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід Мд» про стягнення 153 503,81 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід Мд» (04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 41, ідентифікаційний код 42284626) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопрім" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 12, секція 1, офіс 1, ідентифікаційний код 40521376) основний борг у сумі 95 145 (дев`яносто п`ять тисяч сто сорок п`ять) грн. 38 коп., пеню в сумі 6 366 (шість тисяч триста шістдесят шість) грн. 95 коп., інфляційні втрати у сумі 44 376 (сорок чотири тисячі триста сімдесят шість) грн. 19 коп., 3 % річних у сумі 7 615 (сім тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 29 коп. та судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 23 листопада 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.