ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2023 р. Справа № 924/1004/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ

до: 1. фермерського господарства Віра, с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області

2. ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області

про солідарне стягнення 35023,38 грн

встановив: державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ звернулось до фермерського господарства Віра, с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області та ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення солідарно з відповідачів 33510,27 грн заборгованості, з яких: 16963,50 грн основного боргу, 9772,29 грн пені, 1387,40 грн інфляційних втрат, 5386,58 грн 25% річних.

Ухвалою суду від 06.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 01.11.2023 прийнято заяву державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (від 31.10.2023) про збільшення розміру позовних вимог, в якій з огляду на несплату заборгованості станом на 20.10.2023 просить стягнути з відповідачів солідарно 35023,38 грн, з яких 16963,50 грн основного боргу, 10789,73 грн пені, 1268,87 грн інфляційних втрат, 6001,28 грн 25% річних.

В обґрунтування позову позивач вказує на неналежне виконання фермерським господарством Віра зобов`язань зі сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 07.04.2020 №22-20-51 ств-фл/165, у забезпечення виконання яких між позивачем та ОСОБА_1 також укладено договір поруки від 08.04.2020 №166. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 526, 530, 534, 543, 549, 554, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг.

Відповідачі відзиву на позов не надали. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача ФГ "Віра", зазначену в позовній заяві та відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на адресу відповідача Свидинюк О.В., зазначену у позовній заяві та листі виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 28.09.2023.

Ухвали суду від 06.10.2023 про відкриття провадження у справі, від 01.11.2023 про прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог повернуті від ФГ "Віра" на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відмовився", від ОСОБА_1 - "адресат відсутній за вказаною адресою".

З приводу наведеного судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

07.04.2020 між державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" як лізингодавцем та фермерським господарством як лізингоодержувачем був укладений договір фінансового лізингу №22-20-51ств-фл/165 (далі договір лізингу), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, лізингодавець зобов`язується набути у власність у постачальника предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування лізингоодержувачу на визначений у цьому Договорі строк не менше одного року.

Згідно з п. 2.2 договору лізингу строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами.

Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу, строк лізингу встановлюються додатками до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" (п. 2.3 договору лізингу).

Відповідно до п.п. 3.4.3 договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього договору.

Лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин, у тому числі форс-мажору (пп. 3.4.14 договору лізингу).

Підпунктами 4.2.1, 4.2.2., 4.2.3 договору фінансового лізингу визначено, що з моменту підписання акту лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу; комісію за організацію лізингової операції в розмірі 2 відсотків (без ПДВ) від вартості предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору; комісію за супроводження договору в розмірі 16 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість. Комісія за супроводження договору є складовою частиною лізингового платежу, не відноситься до послуг та не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Якщо з дня отримання повідомлення про готовність передати предмет лізингу, надісланого лізингодавцем відповідно до п. 3.4.1 договору, лізингоодержувач відмовляється від його отримання, лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі, визначені у п. 4.2 договору, починаючи з 6-го календарного дня отримання від лізингодавця повідомлення про готовність передати предмет лізингу та сплачуються щомісячно.

Лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця один раз на 3 місяці. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж у частині відшкодування вартості сплачується через 3 місяці з дати підписання акта, всі наступні лізингові платежі через три місяці. Лізингові платежі у частині комісії за супроводження договору сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу у частині комісії за супроводження договору встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, всі наступні лізингові платежі щомісячно (п. 4.3 договору фінансового лізингу).

Згідно з п. 4.4 договору лізингу розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору.

Загальна сума оплати за цим договором, періодичність та терміни сплати визначаються графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору, розділами 4 та 8 цього договору. Зарахування та розподіл коштів, отриманих за цим договором, лізингодавець здійснює першочергово відповідно до ст. ст. 534, 625 ЦК України (п. 4.8 договору лізингу).

За умовами п. 5.1 договору лізингу предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом, за умови перерахування платежу у розмірі та порядку, визначеному п. 4.1 цього договору, та (за необхідності) у разі укладення забезпечувального (забезпечувальних) договору (договорів) відповідно до розділу 7 цього договору.

Відповідно до п. 7.1 договору лізингу зобов`язання лізингоодержувача за цим договором забезпечуються шляхом укладання між лізингодавцем та ОСОБА_1 договору поруки.

У п. 8.3 договору лізингу сторони домовилися і встановили, що на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25% річних. Сплата лізингоодержувачем на користь лізингодавця пені та процентів, що були нараховані на прострочену суму чергового платежу за договором, не звільняє лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого п. 8.1 цього договору.

Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі (п. 8.9 договору лізингу).

Зарахування штрафних санкцій, в тому числі, але не виключно, пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за порушення лізингоодержувачем умов договору, здійснюється лізингодавцем в порядку, встановленому ст. ст. 534, 625 ЦК України (п. 8.12 договору лізингу).

У п. 9.1 договору лізингу зазначено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором, якщо інше не визначено цим договором.

Згідно з п. 10.2 договору лізингу про зміни, зокрема юридичної адреси, місцезнаходження сторони повідомляють одна одну в строк до 7 календарних днів. Вся кореспонденція, яка стосується правовідносин, надсилається сторонами цінним листом за адресами і реквізитами, зазначеними в цьому договорі, а також електронним листом, надісланим на офіційну електронну адресу сторін (зазначену в договорі). В іншому випадку відповідальність за всі негативні наслідки, які виникнуть в разі неповідомлення про зміни, несе сторона, винна в такому неповідомленні.

Строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, процентів річних та індексу інфляції 10 років (п. 10.3 договору лізингу).

У додатку №1 до договору лізингу "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" сторони узгодили, зокрема найменування предмета лізингу сівалка зернотукова "Фаворит" з транспортним пристроєм; строк лізингу 3 роки; вартість предмета лізингу 295500,00 грн з ПДВ; попередній лізинговий платіж (15% вартості) 44325,00 грн з ПДВ.

У додатку №2 до договору лізингу "Графік сплати лізингових платежів" сторони визначили суми лізингових платежів за користування технікою, що підлягають сплаті (усього та його складових частин суми відшкодування частини вартості предмета лізингу, комісії), всього з урахуванням попередньої оплати на загальну суму 366715,50 гривні.

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 13.04.2020, на виконання умов договору фінансового лізингу №22-20-51ств-фл/ від 07.04.2020 позивач передав, а фермерське господарство "Віра" прийняло у платне користування предмет лізингу - сівалку зернотукову "Фаворит" з транспортним пристроєм зав. №201 та зобов`язання зі сплати вартості переданої йому техніки в сумі 295500,00 грн на умовах цього договору.

Договір лізингу з додатками та акт приймання-передачі підписані представниками сторін, скріплені відтисками їх печаток.

Також, 08.04.2020 між ОСОБА_1 як поручителем та державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" як кредитором укладено договір поруки №166 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі, солідарно, за виконання ФГ "Віра" (боржник) зобов`язань, що виникають із договору фінансового лізингу від 07.04.2020 № 22-20-51ств-фл/165 з урахуванням додаткових договорів та додатків до нього (основний договір), укладеним між кредитором (в основному договорі - лізингодавець) та боржником (в основному договорі - лізингоодержувач), в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо строків/термінів та розмірів сплати лізингових платежів, сплати визначеної неустойки, індексу інфляції, відсотків річних, збитків та будь-яких інших умов відповідно до умов основного договору.

Передбачений п. 1.1 договору обов`язок поручителя перед кредитором не обмежується певною сумою та встановлюється в повному обсязі, визначеному в основному договорі (п. 2.1 договору поруки).

Згідно з п. 3.1 договору поруки в разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником своїх зобов`язань за основним договором, кредитор вправі звернутися з вимогою про усунення таких порушень та виконання зобов`язань за основним договором як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Поручитель зобов`язується самостійно усунути допущені боржником порушення (виконати зобов`язання боржника) за основним договором, що визначений у п. 1.1 договору, в тому числі, але не виключно, сплатити суму заборгованості, а в разі наявності неустойку, збитки на поточний рахунок кредитора, у термін не пізніше 3 робочих днів з моменту звернення кредитора з вимогою про усунення порушень (виконання зобов`язання) за основним договором (п. 3.2 договору поруки).

У п. 3.3 договору поруки сторони домовились про те, що звернення кредитора до поручителя з вимогою про усунення порушень (виконання зобов`язань) за основним договором вважається: цінний лист з описом вкладення, надісланий на адресу поручителя, що зазначена у договорі, або рекомендований лист, надісланий на адресу поручителя, що зазначена у договорі, або електронний лист, надісланий на електронну пошту поручителя, зазначену у договорі. Датою такого звернення є дата відмітки (штемпелю) пошти про відправку вказаних листів на адресу, що зазначена у договорі, або дата відправки електронного листа.

Пунктом 3.4 договору поруки визначено, що у випадку порушення боржником зобов`язань, що випливають із основного договору, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо строків/термінів та розмірів сплати лізингових платежів, сплати основного боргу, неустойки, індексу інфляції, відсотків, збитків та будь-яких інших умов відповідно до умов основного договору, у поручителя виникають всі обов`язки боржника і поручитель відповідає солідарно з боржником перед кредитором своїм майном, майновими правами та грошовими коштами, на які може бути накладено стягнення згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки порушенням основного договору є невиконання або неналежне виконання зобов`язань боржника за основним договором.

За порушення поручителем зобов`язань за цим договором, що випливають із основного договору, після одержання вимоги кредитора, вказаної в п. 3.1-3.3 договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу (невиконаного зобов`язання основного договору) за кожен день такого прострочення (п. 4.2 договору поруки).

Згідно з п. п. 4.3, 4.4 договору поруки сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не її вини. Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання договору.

У п. 5.1 договору поруки зазначено, що порука за цим договором припиняється у разі виконання основного договору у повному обсязі.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (повноважними представниками сторін) та діє до моменту припинення поруки відповідно до п. 5.1 договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та виконання зобов`язань за основним договором (п. 5.2 договору поруки).

Відповідно до п. 5.5 договору поруки поручитель несе повну відповідальність за правильність указаних ним в договорі реквізитів та зобов`язується повідомляти в письмовій формі кредитора про зміну, у тому числі поштових реквізитів та персональних даних у 3-денний строк з дня такої зміни, а в разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних з цим несприятливих наслідків та відповідальність відповідно до законодавства України.

Як убачається з виписок з особового рахунку позивача ФГ "Віра" сплачено кошти: 03.03.2020 в сумі 44325,00 грн, 10.06.2020 в сумі 3349,00 грн (комісія за супроводження договору лізингу) та в сумі 1970,00 грн (комісія за організацію лізингової операції за договором лізингу), 23.06.2020 в сумі 3349,00 грн (комісія за супроводження договору лізингу) та в сумі 1970,00 грн (комісія за організацію лізингової операції за договором лізингу), 17.07.2020 в сумі 20931,25 грн (відшкодування вартості техніки за договором лізингу), в сумі 3349,00 грн (комісія за супроводження договору лізингу) та в сумі 1970,00 грн (комісія за організацію лізингової операції за договором лізингу), 26.08.2020 в сумі 3069,92 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 22.09.2020 - в сумі 3069,92 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 17.11.2020 - в сумі 20931,25 грн (відшкодування вартості техніки за договором лізингу) та в сумі 5860,75 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 22.01.2021 - в сумі 20931,25 грн (відшкодування вартості техніки за договором лізингу) та в сумі 5581,66 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 23.03.2021 в сумі 2511,75 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 26.07.2021 в сумі 5023,50 грн (комісія за супроводження договору лізингу), 10.11.2021 в сумі 20159,41 грн (пеня згідно з рахунком від 03.11.2021 №10520) та в сумі 12558,75 грн (комісія за супроводження договору лізингу).

Крім того, ОСОБА_1 позивачу сплачено 16.11.2021 кошти в сумі 56000,00 грн, 26.11.2021 в сумі 50000,00 грн, 29.11.2021 в сумі 37000,00 грн, 10.12.2021 в сумі 46000,00 грн із призначенням платежів "згідно договору позики №166 від 08.04.2020".

У листах від 03.12.2021, 14.12.2021 ОСОБА_1 як поручитель за договором поруки №166 від 08.04.2020 просила сплачені кошти зарахувати за договором лізингу від 07.04.2020 №22-20-51ств-фл/165 в частині відшкодування вартості техніки (всього 188381,25 грн) та комісії за супроводження договору (618,75 грн).

Позивач звернувся до ФГ "Віра" з вимогою (від 18.07.2023) у триденний строк сплатити кошти в сумі 16963,50 грн заборгованості в частині лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 07.04.2020 №22-20-51ств-фл/165.

Також у подальшому позивач звернувся до обох відповідачів з вимогами (від 30.08.2023), в яких повідомив про прострочення сплати лізингових платежів за договором лізингу на 650 днів, наявність заборгованості в частині лізингових платежів в сумі 17963,50 грн та нарахування пені в сумі 9772,79 грн, інфляційних втрат в сумі 1387,40 грн, 25% річних в сумі 5386,58 грн, а також просив протягом 3 днів сплатити кошти в загальній сумі 33510,27 гривні.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем (лізингодавець) та ФГ "Віра" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу від 07.04.2020 №22-20-51ств-фл/165, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач зобов`язався набути у власність у постачальника предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування лізингоодержувачу на визначений у договорі строк не менше одного року.

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За визначеннями, які наведені у ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір фінансового лізингу це договір, за яким надаються послуги з фінансового лізингу; фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу (ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право, зокрема стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства.

Лізингоодержувач зобов`язаний, серед іншого, своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі (ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Підпунктом 3.4.3 договору лізингу також передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 договору лізингу визначено склад лізингових платежів, пунктом 4.3 порядок їх сплати. Зокрема, лізингові платежі у частині комісії за супроводження договору сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу у частині комісії за супроводження договору встановлюється числом дати підписання акта.

Також відповідно до п. 4.4 договору лізингу сторонами складено додаток №2 до договору "Графік сплати лізингових платежів".

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

З матеріалів справи слідує, що позивач на виконання договору лізингу передав ФГ "Віра" предмет лізингу сівалку зернотукову "Фаворит" з транспортним пристроєм, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 13.04.2020 №1.

Однак ФГ "Віра", починаючи з 13.11.2021, не здійснило у повному обсязі оплату лізингових платежів в частині комісії за супроводження договору у передбачених договором (додаток №2) розмірах та строки, внаслідок чого за останнім станом на час розгляду справи рахується заборгованість в сумі 16936,50 гривні. Доказів, які би спростовували наявність вказаної заборгованості, суду не подано.

За приписами ст. ст. 610 - 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

З огляду на неналежне виконання ФГ "Віра" договірних обов`язків зі своєчасної та повної сплати лізингових платежів, позивачем заявлено вимоги про стягнення 6001,28 грн 25% річних (за період з 14.12.2021 по 19.10.2023) та 1268,87 грн інфляційних втрат (згідно з поданими розрахунками).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 8.3 договору лізингу сторони погодили, що розмір процентів річних за кожен день прострочення сплати лізингових платежів складає 25%.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що вони є арифметично правильними та здійснені у межах можливих нарахувань.

Крім того, позивач заявлено позовну вимогу про стягнення 10789,73 грн пені (за період з 14.12.2021 по 19.10.2023), з приводу чого суд враховує таке.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення, за час прострочення, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу.

У п. 8.3 договору лізингу сторони домовилися, що за кожен день прострочення сплати лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені; у п. 8.9 що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі.

Здійснюючи перевірку поданого розрахунку пені, суд зазначає, що розрахунок пені є обґрунтованим та проведеним у межах можливих нарахувань.

Контррозрахунку заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, відсотків річних та пені, а також доказів, як би спростовували підстави для їх нарахування, суду не подано.

Разом з тим згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися також порукою.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

08.04.2020 між позивачем як кредитором та ОСОБА_1 як поручителем укладено договір поруки №166, відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручився перед кредитором у повному обсязі, солідарно, за виконання ФГ "Віра" (боржником) зобов`язань, що виникають із договору фінансового лізингу від 07.04.2020 №22-20-51ств-фл/165 з урахуванням додаткових договорів та додатків до нього (основний договір), в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо строків/термінів та розмірів сплати лізингових платежів, сплати визначеної неустойки, індексу інфляції, відсотків річних, збитків та будь-яких інших умов відповідно до умов основного договору.

У ст. 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначено у п. 2.1 договору поруки, передбачений п. 1.1 договору обов`язок поручителя перед кредитором не обмежується певною сумою та встановлюється в повному обсязі, визначеному в основному договорі.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Подібні умови містяться і в п. 3.1 договору поруки, згідно з яким в разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником своїх зобов`язань за основним договором, кредитор вправі звернутися з вимогою про усунення таких порушень та виконання зобов`язань за основним договором як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та умови договорів, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до поручителя ОСОБА_1 як солідарного боржника щодо погашення заборгованості ФГ "Віра" за договором лізингу.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи та положення законодавства, беручи до уваги, зокрема, те, що ОСОБА_1 поручилась за належне виконання усіх зобов`язань ФГ "Віра" перед позивачем за договором лізингу, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 35023,38 грн, з яких 16963,50 грн основного боргу, 10789,73 грн пені, 1268,87 грн інфляційних втрат, 6001,28 грн 25% річних, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору з огляду на задоволення позовних вимог покладаються на відповідачів згідно зі ст. 129 ГПК України. При цьому враховується, що господарським процесуальним законодавством не передбачено покладення судових витрат на сторони солідарно.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ до фермерського господарства Віра, с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області та ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення солідарно 35023,38 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з фермерського господарства Віра, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Білокриниччя, вул. Тітова, буд. 31 (код 30157037) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А (код 30401456) 16963,50 грн (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 50 коп.) основного боргу, 10789,73 грн (десять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 коп.) пені, 1268,87 грн (одну тисячу двісті шістдесят вісім гривень 87 коп.) інфляційних втрат, 6001,28 грн (шість тисяч одну гривню 28 коп.) 25% річних.

Солідарний боржник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути зі ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А (код 30401456) 16963,50 грн (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 50 коп.) основного боргу, 10789,73 грн (десять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 коп.) пені, 1268,87 грн (одну тисячу двісті шістдесят вісім гривень 87 коп.) інфляційних втрат, 6001,28 грн (шість тисяч одну гривню 28 коп.) 25% річних.

Солідарний боржник: фермерське господарство Віра, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Білокриниччя, вул. Тітова, буд. 31; код 30157037.

Стягнути з фермерського господарства Віра, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Білокриниччя, вул. Тітова, буд. 31 (код 30157037) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А (код 30401456) 1342,00 грн (одну тисячу триста сорок дві гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А (код 30401456) 1342,00 грн (одну тисячу триста сорок дві гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова