ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Справа №914/2223/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін:

позивача: Чижович І.З.;

відповідача: Єсіпов І.А.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.08.2023 №2302-вих-102281 (вх. суду від 21.08.2023 №01-05/2690/23)

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 (повний текст рішення складено 20.07.2023)

у справі № 914/2223/22 (суддя Кітаєва С.Б.,)

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Тенісний клуб ТЕН, м. Львів

про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

15.05.2023 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Тенісний клуб ТЕН про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до п.4.1 договору термін договору оренди визначений з 28 липня 2010 року до 31 травня 2015р, тобто, 4 роки 10 місяців і 4 дні та пролонговувався до 04.04.2020. Листом Управління №2302-вих-31377 від 23.04.2020 Приватне підприємство Тенісний клуб ТЕН було повідомлено про закінчення терміну дії договору оренди 04.04.2020 та про необхідність протягом 15 днів повернути орендовані приміщення балансоутримувачу у належному санітарно-технічному стані по акту приймання-передачі та погасити заборгованість у разі її наявності. Однак відповідач свого обов`язку щодо повернення орендованого майна не виконав і воно фактично перебуває у його незаконному користуванні.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі №914/2223/22 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що Управлінням належними та допустимими доказами не доведено факту порушення відповідачем права комунальної власності територіальної громади міста Львова, а задоволення позовних вимог про виселення відповідача з об`єкта оренди не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки таке на момент ухвалення судом рішення не було порушеним.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з вказаними рішенням, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 18.08.2023 №2302-вих-102281 (вх. суду від 21.08.2023 №01-05/2690/23) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі №914/2223/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що листом №2302-вих-31377 від 23.04.2020 Приватне підприємство Тенісний клуб Тен було повідомлено про закінчення терміну договору оренди 04.04.2020 та про необхідність протягом 15 днів повернути орендовані приміщення балансоутримувачу по акту приймання-передачі та погасити заборгованість у разі її наявності, договір є припиненим 04.04.2020. Однак, всупереч положенням ст.27 Закону та наведеним умовам договору оренди, відповідач свого обов`язку щодо повернення орендованого майна не виконав і воно фактично перебуває у його незаконному користуванні. Незаконне займання відповідачем зазначеного нежитлового приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, за твердженням позивача, порушує вимоги статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, тобто, Львівська міська рада позбавлена передбаченого ст.ст.13,41,141 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

08.09.2023 від Приватного підприємства Тенісний клуб ТЕН надійшов відзив б/н від 07.09.2023 (вх. №01-04/6042/23) на апеляційну скаргу, в якому відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку та просить рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі №914/2223/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що даний спір виник не внаслідок порушення відповідачем господарських зобов`язань перед позивачем, а внаслідок невиконання останнім ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації шляхом викупу, чинність якої підтверджена судовими рішеннями у справах №876/4580/14, № 914/1389/17, №914/1002/19, що набрали законної сили, невиконання рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2017 у справі №914/3256/16, яким позивача було зобов`язано у двомісячний строк завершити підготовку предмета спору до приватизації шляхом викупу відповідачем, Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова (у редакції, затвердженій ухвалою Ради від 27.06.2013 №2472 Про внесення змін до ухвали міської ради від 07.06.2007 №897), а також ухвали ЛМР від 28.04.2020 №6464 Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину і однопредметного рішення її виконавчого комітету від 27.03.2020 №287.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 справу №914/2223/22 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 у справі № 914/2223/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі № 914/2223/22.

Ухвалою суду від 11.09.2023 розгляд справи призначено на 10.10.2023.

В судовому засіданні 10.10.2023 оголошено перерву до 14.11.2023 року.

В судовому засіданні 14.11.2023 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладеній у ній та просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги. Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав викладеній у відзиві та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

28.07.2010р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Приватним підприємством Тенісний клуб ТЕН (орендар) було укладено договір оренди №Ш-7572-10, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 99,4 кв. м., що позначені в технічній документації під літерами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, 4 (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі Львівського Центрального парку культури і відпочинку імені Б. Хмельницького (балансоутримувач), і належить територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності на підставі рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 01.08.1974 р. №420, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (БТІ) 16.12.2008р. за реєстровим номером 5897583.

Цільове призначення об`єкта оренди: для обслуговування тенісних кортів (пункт 2).

Приймання-передача об`єкта оренди здійснюється орендарем та орендодавцем в особі балансоутримувача і оформляється актом приймання-передачі (п.3.1). При передачі об`єкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписується орендарем та орендодавцем в особі балансоутримувача (п.3.3). Об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі (п.3.4).

Термін оренди: з 28.07.2010р. до 31.05.2015р. (пункт 4.1).

Настання обов`язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі (п.4.2).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.4.3).

Відповідно до п.4.8 чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем; загибелі об`єкта оренди; дострокового розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду; банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.5.1, розмір орендної плати за об`єкт оренди складає 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ за перший місяць оренди згідно із запропонованою переможцем конкурсу сумою. Загальна сума річної орендної плати на момент укладення цього договору без врахування індексу інфляції становить 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ. Розмір орендної палати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством України. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди (п.5.2). Орендна плата за погодженням сторін встановлюється і сплачується в грошовій формі. На підставі додаткової угоди укладеної сторонами форма орендної плати може змінюватись (п.5.3).

Відповідно до п.9.1 повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або його дострокового припинення чи розірвання. Сторони повинні приступити до передачі об`єкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди (п.9.2). Відповідно до п.9.3 об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних у п.9.1 цього договору. Відповідно до п.п.9.4;9.5 при передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами. Об`єкт оренди вважається переданим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

У всіх випадках не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством України (п.13.4).

28.07.2010 року договір оренди нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Поповичем О.С. Договір зареєстровано в реєстрі за №1494.

По акту приймання-передачі від 30 липня 2010, який підписаний орендарем і балансоутримувачем (ЛКП Львівський Центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького), останнім здано, а орендарем (Приватним підприємством Тенісний клуб ТЕН) прийнято в оренду нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул.Болгарська,4, під індексами:1,2,3,4,5,6,7,8, загальною площею 99,4 кв. м.

Ухвалою 12 сесії 6-го скликання Львівської міської ради (надалі Рада) від 18.07.2013 №2562 затверджено перелік об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, які вказані в додатку до ухвали. Пунктом 20 додатка до ухвали включено до переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, об`єкт загальною площею 99,4 кв. м. за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, 4 (заявник: Приватне підприємство Тенісний клуб ТЕН).

26.12.2013р. між Приватним підприємством Тенісний клуб ТЕН (платник), Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Периметр (виконавець) було укладено договір №326-П про проведення незалежної оцінки об`єкта приватизації шляхом викупу, відповідно до умов якого замовник доручає, виконавець зобов`язується виконати, а платник здійснити оплату послуг по оцінці майна з метою визначення вартості об`єкта приватизації за адресою м. Львів, вул. Болгарська, 4, нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 99,4 кв. м. Покупець Приватне підприємство Тенісний клуб ТЕН.

На виконання вказаного договору ТОВ Периметр надало висновок від 30.12.2013 про вартість майна. Відповідно до висновку ринкова вартість об`єкта оцінки разом із ПДВ становить 413784,00 грн. Однак, Управління комунальної власності не затвердило цей висновок, натомість, у січні 2014 року звернулось з позовом до Галицького районного суду м. Львова, оскаржуючи ухвалу Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 в частині затвердження пунктів 20,29 додатка до ухвали.

Згідно з частиною четвертою статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2014 у справі №461/278/14-а адміністративний позов Управління задоволено; визнано протиправною та скасовано ухвалу Ради від 18.07.2013 №2652 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу в частині затвердження пунктів 20,29 додатку до ухвали.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 у справі №876/4580/14 (яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.06.2016, адміністративне провадження №К/800/2634/15) апеляційні скарги Підприємства та Ради задоволено; скасовано постанову Галицького районного суду міста Львова від 17.04.2014 року у справі №3461/278/14-а та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Управлінню відмовлено.

Скасовуючи постанову Галицького районного суду міста Львова від 17.04.2014 року у справі №3461/278/14-а та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, Львівський апеляційний адміністративний суд у Постанові від 09.12.2014 вказав, що Львівська міська рада діяла в межах наданих їй повноважень та з дотриманням норм регламенту, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Львівської міської ради від 18 липня 2013 року №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу в частині затвердження пунктів 20, 29 додатка до ухвали.

Розглянувши касаційну скаргу Управління комунальної власності Львівської міськради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі та залишаючи постанову апеляційної інстанції без змін, в ухвалі від 01.06.2016 (адміністративне провадження №К/800/2634/15), Вищий адміністративний суд України вказав, що у спірних правовідносинах позивач не є власником об`єктів, які підлягали приватизації і не претендував на їх приватизацію шляхом викупу чи в інший спосіб. Тобто, спірною ухвалою Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу в частині затвердження пунктів 20 та 29 жодним чином не порушуються права та/чи обов`язки Управління та вказав, що Управлінням комунальної власності Львівської міськради заявлено позов з приводу виключних повноважень міськради як розпорядника комунального майна.

У грудні 2016 року Підприємство звернулося до Управління з позовом про визнання незаконною його бездіяльності щодо незатвердження результатів оцінки об`єкта приватизації, проведеної ТОВ Периметр за договором №326-П від 26.12.2013, та про зобов`язання відповідача у двомісячний строк завершити підготовку об`єкта нерухомості до приватизації шляхом викупу Підприємством, а саме: визначити за власний рахунок її ринкову вартість.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2017 у справі №914/3256/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017, позов Підприємства задоволено частково; зобов`язано Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у двомісячний строк завершити підготовку будівлі літ.Т-1 загальною площею 99,4 кв. м. за адресою: м. Львів, вулиця Болгарська, будинок 4, до приватизації шляхом викупу Приватним підприємством Тенісний клуб ТЕН, а саме: визначити за власний рахунок відповідача (тобто, Управління) її вартість. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Надалі, при розгляді апеляційної скарги УКВ Львівським апеляційним господарським судом, серед іншого, встановлено:

ТОВ Периметр надало висновок про вартість майна від 30.12.2013, відповідно до якого ринкова вартість об`єкту оцінки разом із ПДВ становить 413 784,00 грн. Однак, УКВ не затвердило висновок, при цьому причин його незатвердження не пояснило, доказів негативної рецензії на висновок не подало, натомість у січні 2014 року оскаржило в судовому порядку ухвалу Львівської міської ради №2562 від 18.07.2013 в частині затвердження пунктів 20,29 додатка до ухвали.

За матеріалами у справі апеляційною інстанцією було встановлено, що після скасування Львівським апеляційним адміністративним судом постанови Галицького районного суду міста Львова від 17.04.2014 у справі №461/278/14-а, позивач (Підприємство) у січні 2015 року звертався до відповідача (УКВ) щодо виконання ухвали міської ради №2562 від 18.07.2013. У відповідь на звернення позивача відповідач листом № 2302-2065 від 30.06.2015 повідомив позивача, що ним вчиняються всі дії для проведення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого комунального майна за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, 4, з метою укладення договору купівлі-продажу.

Також, судом першої інстанції встановлено, що у подальшому позивач звернувся із скаргою (№2/11-2016 від 07.11.2016) до першого заступника міського голови на бездіяльність відповідача щодо ухилення від виконання ухвали міської ради №2562 від 18.07.2013 та непроведення ним у встановлений законодавством 2-місячний строк підготовки об`єкта до приватизації. Відповіді на скаргу позивач не отримав.

Ухвалою 6 сесії 7-го скликання Львівської міської ради №1503 від 09.02.2017 Про внесення змін до ухвали міської ради №2562 від 18.07.2013 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу внесено зміни до додатку до ухвали міської ради №2562 від 18.07.2013, вилучивши з додатку пункт 20. Жодних підстав чи причин внесення таких змін в ухвалі не вказано.

Повідомленням №2302-вих-31377 від 23.04.2020 Про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, адресованому орендарю Приватному підприємству Тенісний клуб ТЕН (вул.Болгарська,4, м.Львів,79011) та балансоутримувачу: ЛКП Львівський Центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького (вул.Болгарська,4, м.Львів,79011), Управління комунальної власності повідомило, що термін дії договору №Ш-7572-10 від 28.07.2010 на оренду нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, 4 - до 04.04.2020, а відтак, що протягом 15 днів орендар зобов`язаний повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання-передачі та провести до моменту припинення договору повний розрахунок по сплаті орендної плати, а у разі наявності заборгованості погасити її у повному обсязі.

Балансоутримувач (йшлось у повідомленні) зобов`язаний у 3-х денний строк надіслати орендодавцю підписаний сторонами один примірник акту та утримувати приміщення до призначення наступного орендаря. У випадку невиконання вказаних умов Управлінням нараховуватиметься неустойка за вказаним договором, відповідно до вимог п.2 ст.785 ЦК України.

На підтвердження надіслання орендарю та балансоутримувачу повідомлення №2302-вих-31377 від 23.04.2020 до позовної заяви долучені: копії списку згрупованих рекомендованих відправлень від 27.04.2020 (згідно відбитку печатки поштового відділення №6 у м. Львові - дата -29.04.2020), списку №2322 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих з датою згідно відбитку печатки поштового відділення №6 у м. Львові - 29.04.2020), копія фіскального чека за 29.04.2020 на відіслання 19 рекомендованих листів.

Оскільки, як стверджує позивач, орендар свого обов`язку щодо повернення нежитлових приміщень за обставини припинення договірних відносин, у зв`язку із закінченням 04.04.2020 терміну дії договору оренди, не виконав, Управління звернулось із позовом до суду з вимогами: зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення та стягнути заборгованість в сумі 46334,04 грн, згідно довідки Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №4-2302-7817 від 02.09.2022.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач (УКВ) вже звертався до орендаря ( ПП Тенісний клуб ТЕН) з Повідомленням від 26.06.2015 №2302-вих-1455 Про припинення договірних відносин, у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, у якому Управління, зазначаючи про припинення дії договору 31.05.2015, вимагало від орендаря повернути об`єкт оренди балансоутримувачу по акту приймання-передачі протягом 15 днів.

З посиланням на те, що орендар свого обов`язку щодо повернення нежитлових приміщень (об`єкту оренди) не виконав, Управлінням 11.05.2011 було подано до Господарського суду Львівської області позовну заяву про зобов`язання ПП Тенісний клуб ТЕН повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.03.2018 у справі №914/900/17 суд залишив позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що ухвала Львівської міської ради №1503 від 09.02.2017 не містить жодних посилань на підстави виключення з додатку до ухвали №2562 від 18.07.2013 пункту 20 чи обґрунтувань такого виключення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.08.2017 у справі №914/1389/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 та постановою Верховного Суду від 10.07.2018, визнано незаконною (недійсною) ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017 №1503 Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу.

Касаційна інстанція у Постанові по зазначеній справі відзначила, що місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача завершити підготовку приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, 4, до приватизації шляхом викупу позивачем, а саме: визначити за власний рахунок її вартість.

Однак, незважаючи на вищенаведене, ухвалою 15 сесії 7-го скликання від 11.10.2018 №4057 Про внесення змін до ухвали міської ради від 18.07.2013 №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу Рада повторно прийняла рішення, аналогічне тому, що вже було визнано незаконним судом, а саме - повторно вилучила пункт 20 з додатку до своєї ухвали від 18.07.2013 №2562.

Підприємство про ухвалу Львівської міської ради від 11.10.2018 №4057 дізналось за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №54496723 з виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/3256/17.

Зазначені вище обставини встановлені судовими рішеннями по справі №914/1002/19. Постановою Верховного Суду від 16.06.2020, якою залишено без змін рішення Господарського суду від 17.09.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 про задоволення позовних вимог Підприємства у даній справі, а саме: про визнання незаконною (недійсною) ухвали Ради від 11.10.2018 №4057 Про внесення змін до ухвали міської ради від 18.07.2013 №3562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу.

У постанові від 12.12.2019 у справі №914/1002/19 Західний апеляційний господарський суд вказав, що право органів приватизації скасовувати чи змінювати власні рішення про приватизацію на підставі ч.6 ст. 12 Закону України від 18.01.2018 №2269-VIII стосується лише рішень, прийнятих після набрання ним чинності, і при цьому таке право не є абсолютним з огляду на необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами особи і принципу належного урядування (пункти 64, 66, 68, 70, 71 Остаточного рішення у справі Рисовський проти України від 20.01.2012).

З тексту оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 11.10.2018 №4057 вбачається, що така не містить обґрунтованих підстав вилучення п.20 додатку, що відповідно суперечить підп. 6 п.6.1. ст. 33 Регламенту Львівської міської ради, відповідно до якого мотивуюча частина ухвали повинна містити посилання на закони, інші нормативні акти та документи, обставини, якими викликана необхідність прийняття даної ухвали.

Крім цього, як вже було описано вище, ухвала Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягає приватизації способом викупу вже була предметом судового розгляду у справі №461/278/14-а, за результатами якої встановлено, що пункти 20, 29 даної ухвали прийнятті Львівською міською радою в межах наданих повноважень та з дотриманням норм регламенту. А в межах справи №914/1389/17 ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017 №1503 Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, якою відповідачем вперше було виключено п.20, визнано незаконною (недійсною).

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Положеннями ст. 24 ЗУ Про оренду державного та комунального майна передбачено, що у разі закінчення строку, на який укладено договір оренди, цей договір припиняється.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ст. 25 ЗУ Про оренду державного та комунального майна).

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами чинного законодавства визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2197/20, від 03.03.2020 у справі № 916/1657/18, від 20.02.2020 у справі № 916/1256/19, від 19.11.2019 у справі № 922/781/19, від 09.07.2019 у справі № 906/745/18, від 02.07.2019 у справі № 906/742/18, від 28.05.2019 у справі № 911/2980/17, від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17).

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 статті 26 і частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Підстави пролонгації договорів оренди державного та комунального майна у вигляді так званої "мовчазної згоди" сторін вичерпно врегульовано положеннями статті 764 Цивільного кодексу України, статті 284 Господарського кодексу України та частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 910/5410/19 та постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2197/20).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 6.11-6.13, 6.21, постанови від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 сформулювала такі правові висновки: "Відсутність такого заперечення як в силу статті 764 ЦК України, так і за приписами частини другої статті 17 Закону № 2269-XII, може мати прояв у "мовчазній згоді" і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої статті 17 Закону № 2269-XII) може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Однак, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції на підставі ухвали Львівської міської ради №2652 від 18.07.2013 Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, якою було включено орендований позивачем об`єкт нерухомості, ПП Тенісний клуб ТЕН у 2013 отримало право на приватизацію орендованого майна на підставі законодавства, яке діяло до набрання чинності 07.03.2018 Законом України Про приватизацію державного і комунального майна і встановлювало інші умови для набуття права на приватизацію шляхом викупу.

Право на приватизацію нежитлових приміщень по вул. Болгарській 4 у м. Львові набуте Підприємством саме з дати прийняття Львівською міською радою ухвали від 18.07.2013 №2562, у визначений нею спосіб шляхом викупу, відповідно до Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств, (малу приватизацію), тобто, таке право виникло у підприємства до набрання 07.03.2018 чинності Закону України Про приватизацію державного і комунального майна, який нівелює чинність прийнятого відповідно до Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств, (малу приватизацію) рішення про приватизацію спірного майна шляхом його викупу підприємством та не припиняє розпочату процедуру викупу спірного майна, а зумовлює обов`язок органу приватизації, яким в даному випадку виступає Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської рали, завершити відповідну процедуру приватизації шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Поряд з цим, як встановлено судом першої інстанції, незважаючи на чинність ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013 №2562 та незважаючи на рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2017 у справі №914/3256/16, ні ухвала Львівська міська рада, ні рішення суду, яке набрало законної сили Управлінням не виконано.

Згідно ст. 1 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Таким чином, з наведеного вбачається, що Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, як виконавчий орган Львівської міської ради повинен виконати рішення міської ради, як і рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2017 у справі №914/3256/16, яке не виконано на момент апеляційного провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимоги позивача про виселення відповідача з приміщень по вул. Болгарській 4 у м. Львові та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 46334,03 грн.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі № 914/2223/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.08.2023 №2302-вих-102281 (вх. суду від 21.08.2023 №01-05/2690/23) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2023 у справі № 914/2223/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено та підписано 27.11.2023

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець