ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.11.2023 Справа № 908/3469/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Давиденко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ідентифікаційний код 42093239)

до відповідача Комунального підприємства «Михайлівський комунгосп Михайлівської селищної ради Василівського району Запорізької області» (72002, Запорізька область, Василівський район, смт. Михайлівка, вул. Пушкіна, буд. 187, ідентифікаційний код 37830847)

про стягнення 2 913 886,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 до Господарського суду Запорізької області шляхом застосування підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява вих. № 10289 від 20.11.2023 (вх. № 3812/08-07/23) Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до Комунального підприємства «Михайлівський комунгосп Михайлівської селищної ради Василівського району Запорізької області» про стягнення 2 913 886,31 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 392 від 01.01.2021.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 21.11.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3469/23 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Розглянувши матеріали зазначеної позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Позовні заяви повинні подаватися до господарського суду із додержанням вимог, викладених в ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України.

Також, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

У позовній заяві зазначено, що між сторонами укладено Договір № 392 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2021, шляхом приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції «Вигідна» Додаток №2 до Договору та фактичного споживання нижчезазначених обсягів електричної енергії.

До позовної заяви фактично додано примірник публічного (типового) договору приєднання про постачання електричної енергії споживачу без номеру, без дати, в тексті якого зазначено, що договір укладається шляхом приєднання споживача до цього договору. Крім того, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору. Також надано примірник комерційної пропозиції «Вигідна» (додаток 2 до договору) про постачання електричної енергії споживачу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

До позовної заяви не надано доказів на підтвердження укладення з відповідачем Договору про постачання електричної енергії споживачу із номером № 392 та датою його укладення 01.01.2021, на умовах комерційної пропозиції «Вигідна», як то вказано у позові.

До позовної заяви не надано заяву приєднання (додаток № 1), відомостей про обсяги очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 3) та Порядок розрахунків та умови користування споживачем інтернет -сервісом «Вчасно» (додаток № 4 до договору).

Також, не вказано адресу об`єкта, за яким відповідач здійснює споживання електроенергії.

Із поданого позову вбачається, що позивач посилаючись на положення абзацу 2 частини 7 статті 42 ГПК України зазначає про відсутність у нього обов`язку надсилати копії матеріалів позовної заяви з додатками в силу відсутності у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд», обов`язок наявності якого в свою чергу визначено частиною 6 статті 6 вказаного кодексу.

Проаналізувавши доводи позивача, суд не погоджується з ними та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Крім того, згідно частини 1 статті 172 ГПК України закріплено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд вказує, що положення частини 1 статті 172 ГПК України мають імперативний характер, що відповідно свідчить про обов`язковість надсилання позовної заяви з додатками до моменту звернення до суду з позовом чи то через електронний кабінет, чи то засобами поштового зв`язку у випадку відсутності такого кабінету.

Позивач, посилаючись на положення абзацу 2 частини 7 статті 42 ГПК України залишає поза увагою положення абзацу 1 частини 7 статті 42 ГПК України, якою також закріплено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншому учаснику у паперовій формі листом з описом вкладення у випадку відсутності у такого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у такого учасника справи електронного кабінету.

Суд погоджується з доводами позивача в частині покладення частиною 6 статті 6 ГПК України на відповідача обов`язку зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), в підсистемі «Електронний Суд».

Водночас, судом враховано, що відповідно до статті 1 ГПК України останній визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (стаття 2 ГПК України).

Частиною 3 статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Із врахуванням специфіки господарських правовідносин, з метою дотримання прав та інтересів обох сторін, судом не може виключатися ймовірність відсутності у відповідача судових спорів, що відповідно виключає можливість наявності в нього електронного кабінету, обов`язок реєстрації якого виникає саме на підставі положень частини 6 статті 6 ГПК України, як для учасника справи.

Заявляючи позовну заяву та в силу вказаних вище положень, на переконання суду не направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення суперечить імперативній нормі (частина 1 стаття 172 ГПК України), яка застосовується судом при вирішенні питання відкриття провадження у справі та фактично позбавляє відповідача можливості ознайомитися із заявленими до нього вимогами.

Належним доказом відправлення відповідачеві заяви і доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, Михайлівська селищна територіальна громада, на території якої зареєстроване місце знаходження відповідача, з 28.02.2022 року по цей час є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями України, а прийняття відправлень до них національним поштовим оператором не здійснюється. Вказана інформація є загальновідомою та не потребує доказування.

Таким чином, оригінали вказаних документів не приймаються судом як належні докази направлення відповідачу позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи введений воєнний стан в Україні та тимчасову окупацію окремих територій, з метою додержання принципів рівності та змагальності всіх учасників судового процесу допускається направлення документів всіма можливими та доступними способами зв`язку, в тому числі електронною поштою, тим учасникам справи, які знаходяться на територіях, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Як вбачається з позовної заяви, позивачу відома електронна адреса відповідача, тому позивачу слід надати докази в підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками на електронну адресу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху в силу недотримання позивачем вимог пункту 1 частини 1 статті 164 та частини 1 статті 172 ГПК України та не звільнення позивача від обов`язку надіслати позовну заяву відповідачу навіть за наслідками набрання чинності та введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені судом недоліки позовної заяви є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Приписами частини 3 та 4 ст. 174 ГПК України встановлено: якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 162, 164, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ст.ст. 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву вих. № 10289 від 20.11.2023 (вх. № 3812/08-07/23) Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків в термін до 05.12.2023 включно, шляхом надання до суду:

- надати в письмовій формі викладення обставин із зазначенням доказів на підтвердження укладення з відповідачем 01.01.2021 Договору за № 392 про постачання електричної енергії споживачу зі всіма додатками до нього, із зазначенням адреси об`єкта, за яким відповідач здійснює споживання електроенергії; надати відповідні докази на підтвердження усіх вказаних обставин;

- доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та додатків до позову з поіменним їх переліком на адрес електронної пошти відповідача.

Одночасно із направленням до суду документів на усунення недоліків, направити їх копії відповідачу (докази направлення надати суду).

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Суд звертає увагу, що 05.12.2023 є останнім днем строку, коли суд має отримати документи щодо усунення вищевказаних недоліків.

Ухвала набирає законної сили 27.11.2023 та не підлягає оскарженню.

Суддя І.В. Давиденко