номер провадження справи 19/95/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 Справа № 908/2786/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Давиденко Ірина Вікторівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Державної служби України з безпеки на транспорті, (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ідентифікаційний код 39816845)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Преображенське (юридична адреса: 70545, Запорізька область, Оріхівський район, с.Червона Криниця, вул. Зоряна, буд. 1; адреса для листування: 70202, Запорізька область, Пологівський район, м. Гуляйполе, вул. Спартаківська, буд. 92, ідентифікаційний код 30338510)

про стягнення 6 940,22 грн.

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 05.09.2023 надійшла позовна заява Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Преображенське на користь Державного бюджету України суми 6 940,22 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Підставою для звернення з позовом до суду стало виявлення факту перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, в результаті чого відповідачу нарахована плата за проїзд відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0071109 від 13.05.2021 та розрахунку плати за проїзд № 1889 від 13.05.2021, яка становить 207,2 євро, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 13.05.2021 дорівнює 6940,22 грн (33,4953 грн * 207,2 євро).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.09.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2786/23 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 11.09.2023 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 22.09.2023 включно.

Від позивача надійшла заява про залучення доказів, відповідно до якої усунуті недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2786/23 у порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 19/95/23, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, - надати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та заперечень із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.

Суд зазначає, що розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд" підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Як вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" позивач та відповідач зареєстрували "Електронний кабінет" в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі.

З довідок про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що документи в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження у справі" від 26.09.2023 у справі №908/2786/23 (суддя Давиденко І.В.) були надіслані Державній службі України з безпеки на транспорті та Товариству з обмеженою відповідальністю «Преображенське» в їх Електронні кабінети.

Документ доставлено до електронного кабінету Державної служби України з безпеки на транспорті: 26.09.2023.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Преображенське» документ доставлено до електронного кабінету: 26.09.2023.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, таке рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Датою вручення сторонам ухвали суду від 26.09.2023 про відкриття провадження у цій справі №908/2786/23 є 26.09.2023.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/2786/23 та подальший розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Ухвалою суду від 26.09.2023 у справі № 908/2786/23 відповідачу запропоновано у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України.

Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, правову позицію у справі не висловив.

Згідно ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/2786/23 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 27.11.2023.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Старшим державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області Зотовим Р.А. 13.05.2021 на підставі направлення на рейдову перевірку №009954 від 11.05.2021 на а/д Н-01 «Київ Знам`янка» 242 км була проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки старшим державним інспектором проведено габаритно ваговий контроль транспортного засобу марки MAN TGX 18.480 державний номерний знак НОМЕР_1 та причепу SCHMITZ номерний знак № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , у результаті якого було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме фактичне навантаження на строєну вісь складало 23,36 т. при допустимих 22 т., що підтверджується копією талону про зважування № 44791 від 13.05.2021.

Позивач зазначив, що за результатами перевірки було складено довідку № 0080611 про результати здійснення габаритно-ваговогоо контролю від 13.05.2021 та Акт №0071109 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.05.2021, Акт № 287009 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасжирів і вантажів автомобільним транспортом, якими зафіксовані порушення передбачене абзацом 14 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

У довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0080611 від 13.05.2021 зазначені результати вагового контролю автомобіля відповідача: повна маса транспортного засобу 38,8 тонн; навантаження на осі, тонн: 1) 6,26; 2) 10,16; 3) 23,36. Вказана довідка підписана посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль та оператором вагового комплексу.

Відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів № 0071109 від 13.05.2021 зафіковані порушення, а саме: осьові навантаження допустимі: 11/11/22, фактичне 6,26/10,16/23,36. Акт підписаний посадовою особою, що провела перевірку, водій транспортного засобу від підпису відмовився.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 власником транспортних засобів марки MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 та причепу SCHMITZ номерний знак № НОМЕР_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преображенське».

Перевезення здійснювалось відповідно до товарно-транспортної накладної № 1205-2 від 12.05.2021.

На підставі встановлених в актах порушень, позивачем здійснено розрахунок № 1889 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого відповідач повинен сплатити 207,2 євро.

Станом на день проведення розрахунку 13.05.2021 офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України, складав 33,4953 за 1 євро.

Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на адресу ТОВ «Преображенське» направлялось повідомлення № 42908/3.1/24-21 від 04.06.2021 про нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового/великогабаритного транспортного засобу в розмірі 207,2 євро, протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати. До листа були додані копії Акту від 13.05.2021 № 0071109 та розрахунку плати за проїзд до цього акту та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.05.2021.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до постанови Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 22.06.2021 № 284109 про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі акту № 287009 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ТОВ «Преображенське» стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 8500,00 грн.

Зазначений штраф стягнуто з ТОВ «Преображенське» під час примусового виконання постанови Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, про що свідчить постанова Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Заопрізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.11.2021 ВП № 66677462 про закінчення виконавчого провадження.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п. 1 цього Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно із п. п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 зазначила, що спір про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, носить приватноправовий характер та, як наслідок, не може бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників.

Отже, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Так, постановою Уряду від 27.06.2007 № 879 визначено Порядок здійснення габаритно вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (в редакції чинній на 29.01.2021) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до положень п. 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 21 Порядку № 879 врегульовано, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Як встановлено судом вище, у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0080611 від 13.05.2021 зазначені результати вагового контролю автомобіля відповідача: повна маса транспортного засобу 38,8 тонн; навантаження на осі, тонн: 1) 6,26; 2) 10,16; 3) 23,36. В Акті № 0071109 від 13.05.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, посадовими особами управління Укртрансбезпеки зафіксовано факт порушення під час перевезення вантажу транспортним засобом, а саме:осьові навантаження допустимі: 11/11/22, фактичне 6,26/10,16/23,36.

До Акту № 0071109 від 13.05.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів Управлінням Укртрансбезпеки ТОВ «Преображенське» здійснено розрахунок № 1889 плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 207,2 євро, відповідно до формули (з урахуванням пункту 31-1 Постанови КМУ № 879):

П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де:

Рзм - 0 євро/км (перевищення загальної маси),

Рнв 0, 2 євро/км (перевищення навантаження на вісь(осі)),

Рг - 0 євро/км (перевищення габаритних параметрів),

В - пройдена відстань 518 км,

К-10 % у подвійному розмірі (коефіцієнт 2),

П = (0+0,2+0) * 518 (відстань)*2(коефіцієнт 2) = 207, 2 євро.

Станом на 13.05.2021 сума 207,2 євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складала 6940 грн 22 коп. (курс НБУ станом на 13.05.2021 за 1 євро = 33,4953 грн.).

Положеннями пунктів 26, 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку; кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Дії працівників Управління Укртрансбезпеки щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання розрахункової плати за проїзд ТОВ «Преображенське» не оскаржувались.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст.ст. 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

В матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи (їх завірені копії), а саме: Довідка № 0080611 від 13.05.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 0071109 від 13.05.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок № 1889 плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження, які складені уповноваженими особами Укртрансбезпеки при проведенні рейдової перевірки. Крім того, в матеріалах справи наявні копії: товарно-транспортної накладної № 1205-02 від 12.05.2021, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів: автомобіля марки MAN TGX 18.480, номерний знак НОМЕР_5 (свідоцтво НОМЕР_6 ) та причепа номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво НОМЕР_7 ).

У постанові від 06.06.2018 по справі № 820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства.

Так, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушений її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналогічним чином питання відшкодування збитків врегульовано Господарським кодексом України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання, зокрема застосовується такий вид господарських санкцій як відшкодування збитків.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрат и, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пунктом 26 зазначеного Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до ст. 5 Бюджетного Кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, у п. 5 ст. 14 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік зокрема, зазначено, що у кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України спрямовуються відповідно на розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів своєчасної або добровільної сплати відповідачем плати за проїзд, яка нарахована внаслідок перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Відповідач доказів відсутності правових підстав для стягнення з нього зазначеної суми або неправильного розрахунку заявленої до стягнення суми суду не надав.

На підставі усього вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Преображенське (юридична адреса: 70545, Запорізька область, Оріхівський район, с.Червона Криниця, вул. Зоряна, буд. 1, ідентифікаційний код 30338510) на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі суму 6 940 (шість тисяч дев`ятсот сорок) грн 22 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Преображенське (юридична адреса: 70545, Запорізька область, Оріхівський район, с.Червона Криниця, вул. Зоряна, буд. 1, ідентифікаційний код 30338510) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51 ідентифікаційний код 39816845) суму 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 27.11.2023.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.