УХВАЛА

м. Київ

17.11.2023 Справа № 910/17041/23
Суддя Сівакова В.В. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовестбудпроект" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профгеосервіс" 109.959,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовестбудпроект" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профгеосервіс" 109.959,36 грн, з яких 89.528,00 грн боргу по орендній платі та 20.431,36 грн боргу з компенсації витрат за комунальні послуги внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зорбов`язань згідно договору оренди об`єкта нерухомості № 11/09-21 від 06.09.2021.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у заяві повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Проте, заявником у поданій заяві про видачу судового наказу не зазначено відомостей щодо наявності у нього зареєстрованого електронного кабінету.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та введений в дію 18.10.2023 внесено зміни до ряду статей Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Судом встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовестбудпроект" (1) не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з п. 2-1) ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 1 та п. 2-1 ч. 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 2-1, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Благовестбудпроект" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профгеосервіс" 109.959,36 грн заборгованості за договором оренди об`єкта нерухомості № 11/09-21 від 06.09.2021.

2. Ухвала набрала чинності 17.11.2023. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Сівакова