номер провадження справи 19/48/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 Справа № 908/2522/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В., при секретарі судового засіданні Хрипко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022)

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, )

про стягнення 87 639,53 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, )

до відповідача Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022)

про стягнення 70 433,90 грн.

представники сторін

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): не з`явився

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Хілько А.В., ордер № 1136928 від 17.08.2023

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.08.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. б/н від 02.08.2023 (вх. № 2741/08-07/23 від 07.08.2023) Міністерства оборони України, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК, м. Запоріжжя про стягнення 87 639,53 грн. штрафних санкцій, які складаються з 53 874,00 грн. пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 33 765,53 грн. пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 07.08.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2522/23 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2522/23 (номер провадження 19/48/23). Справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

18.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК надійшла заява про визнання позову від 17.08.2023 (вх. № 17732/08-08/23).

18.08.2023 через підсистему Електронний суд ЄСІТС до суду надійшла зустрічна позовна заява від 17.08.2023 (вх. № 2855/08-07/23) Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК до Міністерства оборони України про стягнення 43 297,31 грн. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 27 136,59 грн. інфляційних витрат за договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.08.2023, зазначена зустрічна позовна заява передана на розгляд судді Давиденко І.В. в провадженні якої перебуває справа № 908/2522/23.

Ухвалою суду від 23.08.2023 вищевказану зустрічну позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 04.09.2023 включно.

29.08.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 23.08.2023.

Ухвалою від 04.09.2023 прийнято зустрічну позовну заяву від 17.08.2023 (вх. № 2855/08-07/23) Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК до Міністерства оборони України про стягнення 43 297,31 грн інфляційних витрат за Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27 136,59 грн інфляційних витрат за Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/2522/23. Ухвалено перейти до розгляду справи № 908/2522/23 за правилами загального позовного провадження, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10.10.2023.

29.09.2023 через підсистему Електронний суд ЄСІТС від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою суду від 10.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №908/2522/23 до судового розгляду по суті на 07.11.2023.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання 07.11.2023 не з`явився, про причин не явки суд не повідомив.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем за первісним позовом порушено свої зобов`язання щодо строків виконання послуг за Договорами № 370/3/5/2/1/335 та № 370/3/5/2/1/337 про закупівлі послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 07.11.2023 підтримав заяву про визнання позову.

Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримав свої зустрічні позовні вимоги. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 01.11.2022 між позивачем та відповідачем укладений Договір № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та Договір № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022. На виконання умов Договорів з боку позивача за зустрічним позовом були надані послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів війскового призначення, які неоплачені відповідачем за зустрічним позовом за Актом (Договір № 370/3/5/2/1/335) від 15.01.2023 на суму 1 795 799,98 грн. та за Актом (Договір № 370/3/5/2/1/335) від 15.01.2023 на суму 1 125 517,50 грн., у визначені Договорами строки. Через порушення відповідачем умов Договорів позивач за зустрічним позовом звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 795 799,88 грн. заборгованості за договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 125 517,50 грн. заборгованості за договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі № 910/5456/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь ТОВ «Машинобудівний завод «Квік» заборгованість у розмірі 1 795 799 грн. 88 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 26 937,00 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/5459/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь ТОВ «Машинобудівний завод «Квік» заборгованість у розмірі 1 125 517 грн. 50 коп та витрати зі сплати судового збору у розмірі 16 882,76 грн. У зв`язку із наявністю прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача про стягнення 43 297,31 грн. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 (за період 02.03.2023 по 17.08.2023) та 27136,59 грн. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022 (за період 02.03.2023 по 17.08.2023). Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його 2 147,20 грн. судового збору. Крім того, в позовній заяві позивачем зазначався попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, який визначений позивачем в розмірі 5 000 грн.

Відповідач за зустрічним позовом у відзиві проти стягнення заборгованості за зустрічним позовом заперечив повністю, посилаючись на п. 7. 2 Договору та ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України. Також зазначив, що сума в розмірі 70 433,90 грн. в органах державної казначейської служби не зареєстрована, а оплата її за рахунок інших видатків, виділених Міністерству оборони України, є неможливим. Міністерство оборони України зазначило, що здійснює безпосереднє керівництво Збройними Силами України та з врахування складнощів щодо діяльності в умовах воєнного стану, просить суд врахувати висновки Великої Палати Верховного суду від 09.06.2022 у справі № 902/417/18 та звільнити Міністерство оборони України від сплати інфляційних втрат в умовах воєнного стану, які виникли не з його вини. Крім того, просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Заслухавши представника відповідача за первісним (позивача за зустрічним позовом), дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2022 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Квік» (виконавець) укладено Договори про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 та № 370/3/5/2/1/337 (надалі - Договори).

Відповідно до п. 1.1 Договорів, виконавець зобов`язується надати замовникові послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів В-46 та їхмодифікацій) (далі - послуги з ремонту виробів) спеціального призначення за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг з ремонту виробів (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 передбачено, що підставою для укладення договору відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 (зі змінами) "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (зі змінами) є рішення Міністра оборони України про затвердження Плану закупівель послуг з ремонту озброєння та військово-технічного майна в умовах воєнного стану для забезпечення першочергових потреб від 23.03.2022 р № 3242/з/6 з доповненнями та Протокол від 26.10.2022 року № 717/4/167п визначення переможця щодо закупівлі послуг з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів В-46 та їх модифікацій).

Пунктом 1.2 Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 передбачено, що підставою для укладення договору відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 (зі змінами) "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (зі змінами) є рішення Міністра оборони України про затвердження Плану закупівель послуг з ремонту озброєння та військово-технічного майна в умовах воєнного стану для забезпечення першочергових потреб від 23.03.2022 р № 3242/з/6 з доповненнями та Протокол від 26.10.2022 року № 717/4/169п визначення переможця щодо закупівлі послуг з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів В-46 та їх модифікацій).

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 2.1 договору, виконавець повинен надати замовнику передбачені цим договором послуги з капітального ремонту виробів, якість яких відповідає технічним умовам, державним стандартам, кресленням та інше, які діють на підприємстві виконавця.

Ціна Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 становить 1 795 799 грн. 88 коп. з ПДВ, за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 050/7/30 кошторисуМіністерства оборони України, в тому числі ПДВ - 229 299 грн. 98 коп. (п.3.1 договору).

За умовами п. 3.1 Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 ціна цього договору становить 1 135 499 грн. 94 коп. з ПДВ, за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 050/7/30 кошторису Міністерства оборони України, в тому числі ПДВ - 189 249 грн 99 коп.

Відповідно до п.3.6 Договорів, замовник оплачує надані та прийняті послуги з ремонту виробів, які передбачені календарним планом надання послуг з ремонту виробів (додаток 1 до договору), за договірною ціною, погодженою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження договірної (фактичної) ціни послуг з ремонту виробів (додаток 2 до договору) та прийнятих замовником з урахуванням встановленого чинним законодавством рівня прибутку.

Згідно з п.4.1 Договорів, замовник здійснює розрахунки з виконавцем поетапно за фактично надані послуги з ремонту виробів протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником акту приймання наданих послуг з ремонту виробів, який є невід`ємною частиною цього договору, відповідно до наданих виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.

За умовами пунктів 4.2-4.3 Договорів, до рахунку виконавцем додається: акти приймання-передачі виробів (додаток 3 до договору); акт приймання наданих послуг з ремонту виробів (додаток 4 до договору); калькуляція витрат, сформована виконавцем, завізована 4222 ВП МОУ; посвідчення (додаток 5 до договору), видане 4222 ВП МОУ про приймання наданих послуг з ремонту виробів (в цілому по завершенню надання послуг за етапи, або кожного окремого виробу); виконані наряди на ремонт (копії нарядів у разі їх часткового виконання); копії доручень на отримання майна після ремонту представниками військових частин та установ Збройних Сил України.

На підставі зазначених документів не пізніше 10-денного терміну сторонами оформляється та затверджується акт приймання наданих послуг з ремонту виробів (додаток 4 до договору) за договором, який є підставою для проведення розрахунків.

Замовник протягом п`яти календарних днів повертає рахунки виконавцю без оплати у наступних випадках:

а) при перевищенні ціни договору, визначеної п. 3.1 цього договору;

б) при неналежному оформленні документів (відсутності печатки, підписів, невідповідності форми та змісту актів формам, наведеним у додатках до договору тощо);

в) при наданні документів на оплату після закінчення строку дії договору;

г) відсутності повного комплекту документів, передбаченого п. 4.2 договору.

Документи не оформлені встановленим чином повертаються виконавцю для усунення недоліків, розрахунки за даними документами проводяться після усунення недоліків.

Розрахунки із співвиконавцями, постачальниками здійснюються виконавцем за власний рахунок.

Відповідно до п.5.1 Договорів, термін надання послуг з ремонту виробів - відповідно до календарного плану надання послуг з ремонту виробів (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору. Дострокове надання послуг з ремонту виробів дозволяється за письмовою згодою сторін.

Відповідно до п. 10.1 Договорів, договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, в частині розрахунків до повного виконання сторонами фінансових зобов`язань по цьому договору, з питань гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного терміну.

Специфікацією, що є Додатком № 8 до Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335, сторони погодили найменування та номери виробів: В-46 №12AF0155, В-46 №12AЕ0834, В-46 №Ю890600081.

Специфікацією, що є Додатком № 8 до Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337, сторони погодили найменування та номери виробів - УТД-20№МНY2033DMM, УТД-20№К04ИТ2773, УТД-20№Е04КТ5036.

ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» на виконання умов договору Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 виконало роботи за договором та надало послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів В-46 та їх модифікацій): В-46-6 №12AF0155, В-46-6 №12AЕ0834, В-46-6 №Ю890600081 на загальну суму 1 795 799,88 грн., а Міністерство оборони України - прийняло вказані роботи, що підтверджується актом приймання-передачі виробів від 15.01.2023 року.

На виконання умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337, ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» виконало роботи за договором та надало Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів УТД-20 та їх модифікацій) УТД-20№МНY2033DMM на загальну суму 378 499,98 грн з ПДВ, УТД-20№К04ИТ2773 на загальну суму 368517,54 грн з ПДВ, УТД-20№Е04КТ5036 на загальну суму 378 499,98 грн з ПДВ. Міністерство оборони України прийняло вказані роботи, що підтверджується актом приймання - передачі виробів від 15.01.2023. Всього виконано робіт на загальну суму 1 125 517,50 грн.

Вищезазначені акти приймання-передачі виробів від 15.01.2023 підписані представниками обох сторін та начальником ВТК, докази заперечень чи зауважень щодо наданих послуг у матеріалах справи відсутні.

Предметом первісних позовних вимог є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України 87 639,53 грн. штрафних санкцій, які складаються з 53 874,00 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 33 765,53 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Відповідно до п.5.1 Договорів, сторони визначили термін надання послуг з ремонту виробів - відповідно до календарного плану надання послуг з ремонту виробів (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору. Дострокове надання послуг з ремонту виробів дозволяється за письмовою згодою сторін.

Відповідно до календарних планів надання послуг з ремонту виробів, що є додатками до Договорів, замовник зобов`язаний виконати ремонт виробів до 15.12.2022.

Відповідно до п. 5.15 Договорів, приймання виробів після проведення ремонту здійснюється представниками військової частини, у відповідності до вимог нормативно-технічної документації на здачу виробів в ремонт та їх видачу з ремонту та оформляється Актом приймання передачі виробів (Додаток до Договорів), підписується уповноваженими особами виконавця, начальником ВТК Виконавця, представниками (представником) військової частини та затверджується виконавцем.

Затверджений Акт приймання передачі виробів склається у 4-х примірниках: 2 примірника для замовника, 1 примірник для представника військової частини, 1 примірник для виконавця та копію Акту приймання передачі до 4222 ВП МОУ.

Всупереч терміну, встановленого у п. 5.1 Договорів та Календаних планів, а саме 15.12.2022, який є невід`ємною частиною вищезазначених Договорів, відповідач за первісним позовом не надав вчасно послуги з ремонту замовнику, а надав їх лише 15.01.2023, що підтверджується вищезазначеними Актами приймання-передачі виробів.

Тим самим, відповідач не виконав належним чином умови Договорів в частині дотримання термінів надання послуг з ремонту, передбачених Договорами.

Пунктом 7.2. Договорів сторонами узгоджено види порушень та санкції за них: за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг з ремонту виробів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

27.02.2023 позивачем було надіслано відповідачу претензію № 1 щодо неналежного виконання умов Договору № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 з вимогою оплати суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання робіт з ремонту в розмірі 53 874,00 грн.

Також, 27.02.2023 позивачем було надіслано відповідачу претензії № 1 щодо неналежного виконання умов Договору № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022 з вимогою оплати суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання робіт з ремонту в розмірі 33 765,53 грн.

Проте, претензії видповідач залишив без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає первісні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторонни або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписамист.ст. 11, 509 ЦК України, підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та іншіправочини.

За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено вище, відповідно до календарних планів надання послуг з ремонту виробів, що є додатками до Договорів замовник зобов`язаний виконати ремонт виробів до 15.12.2022.

Виконавцем порушені строки виконання послуг з ремонту, відповідно до Актів приймання передачі виробів від 15.01.2023.

Матеріалами справи підтверджено порушення виконавцем зобов`язання виконання робіт в обумовлені строки.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в т.ч. передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 Договорів встановлено, що сторонни беруть на себе зобов`язання неухильно віконуваті всі умови цих Договорів. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за Договорами сторони несуть відповідальність, передбачену закнодавством України та цими Договорами.

Пунктом 7.2. Договорів передбачено, сторонам узгоджено види порушень та санкції за них: за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг з ремонту виробів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

Позивачем за порушення відповідачем термінів виконання ремонту виробів нараховано 53 874,00 грн. - пені за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та пені в розмірі 33 765, 53 грн. за Договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видівзобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 ГК України).

Таким чином, судом встановлено, що в зв`язку з порушенням відповідачем терміну виконання зобов`язань, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення суми штрафних санкцій (пені).

Доказів оплати відповідачем суми штрафних санкцій (пені) матеріали справи не містять.

Надані розрахунки суми штрафних санкцій (пені) судом перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що розрахунки виконані вірно.

Таким чином, з ТОВ «Мшинобудівний завод «КВІК» на користь Міністерства оборони України підлягає стягненню 53 874,00 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 33 765,53 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022, а всього - 87 639,53 грн.

Відповідно до змісту заяви відповідача про визнання позову, яка надійшла до суду 18.08.2023, відповідач позовні вимоги визнав повністю, в сумі 87639, 53 грн.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, тому дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення відповідного рішення.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України)

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми в розмірі 87 639,53 грн. - штрафних санкцій є законними та обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про задоволення первісного позову.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір).

Враховуючи те, що відповідач у поданій заяві до початку розгляду справи по суті визнав позов, позивачу слід повернути з Державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: суму 1342,00 грн. судового збору, за ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 129 ГПК України, інша частина судового збору, а саме у розмірі 1342,00 грн. покладається на відповідача.

Предметом зустрічних позовних вимог є стягнення з Міністерства оборони України на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» 43 297,31 грн. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27136,59 грн. - інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022.

Як було вищезазначено, ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» на виконання умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 виконало роботи за договором та надало послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів В-46 та їх модифікацій): В-46-6 №12AF0155, В-46-6 №12AЕ0834, В-46-6 №Ю890600081 на загальну суму 1 795 799,88 грн., а Міністерство оборони України - прийняло вказані роботи, що підтверджується актом приймання-передачі виробів від 15.01.2023 року.

Також, ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» на виконання умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 виконало роботи за договором та надало Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів УТД-20 та їх модифікацій) УТД-20№МНY2033DMM на загальну суму 378 499,98 грн з ПДВ, УТД-20№К04ИТ2773 на загальну суму 368517,54 грн з ПДВ, УТД-20№Е04КТ5036 на загальну суму 378 499,98 грн з ПДВ. Міністерство оборони України прийняло вказані роботи, що підтверджується актом приймання - передачі виробів від 15.01.2023. Всього виконано робіт на загальну суму - 1 125 517,50 грн.

Згідно з п.4.1 Договорів, замовник здійснює розрахунки з виконавцем поетапно за фактично надані послуги з ремонту виробів протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником акту приймання наданих послуг з ремонту виробів, який є невід`ємною частиною цього договору, відповідно до наданих виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.

Таким чином, оплата за виконані послуги повинна була відбутися до 01.03.2023.

З материалів справи вбачається, що позивачем 17.03.2023 були направлені на адресу відповідача претензії №069-03/2023 та №068-03/2023 від 17.03.2023, відповідно до яких вимагав протягом десяти днів з дня отримання претензії сплатити заборгованість за Договорами.

Зазначені претензії залишені відповідачем без задоволення, грошові кошти за виконані роботи не перераховані.

У зв`язку з чим, позивач звернувся з позовними заявами до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 по справі № 910/5456/23 позов задоволено повністю та стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" заборгованість за договором № 370/3/5/2/1/335 у розмірі 1 795 799 (один мільйон сімсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 88 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 26 937 (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 по справі № 910/5459/23 позов задоволено повністю та стягнуто з Міністерства оборони України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" грошові коштиза договором № 370/3/5/2/1/337 у розмірі 1 125 517 (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 16 882 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 76 коп.

Звертаючись з позовом у даній справі ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», у зв`язку із тим, що Міністерство оборони України не сплатило заборгованість, просить стягнути з останнього інфляційні витрати в розмірі 43 297,31 грн. за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 (за період 02.03.2023 по 17.08.2023) та 27 136,59 грн.- інфляційних витрат за договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022 (за період 02.03.2023 по 17.08.2023).

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Дії Міністерства оборони України є порушенням умов Договорів, що є підставою для застосування відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

З наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати в розмірі 43 297,31 грн. за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27 136,59 грн. - інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022, які розраховані за період з 02.03.2023 по 17.08.2023.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з Міністерства оборони України інляційних втрат в розмірі 43297,31 грн. за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27 136,59 грн.- інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022, всього в сумі 70 433,90 грн., яка заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Міністерство оборони України проти стягненя інфляційних втрат заперечувало з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. В обґрунтування посилається на підпункт 2 пункту 7.2. Договорів, якими сторони домовились, що погоджений розмір збитків, а також неустойки, який підлягає відшкодуванню Міністерством оборони України за несвоєчасність грошових розрахунків, не може бути більшим за суму заборгованості, скоригованої на офіційний індекс інфляції за відповідний період (час прострочення). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України сторони встановили інший розмір процентів 0 (нуль) процентів.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначених заперечень Міністерства оборони України, оскільки вважає що цей пункт Договорів стосується щодо стягнення 3% річних.

Також, Міністерство оборони України заперечуючи проти вказаної заборгованості, відповідач посилається на ст. 48 Бюджетного кодексу України та вказує, що відшкодування витрат позивача неможливе внаслідок відсутності бюджетних асигнувань.

Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача за зустрічни позовом, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

За приписами ст. 48 Бюджетного кодексу України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, визнається порушенням бюджетного законодавства.

Проте, суд зазначає, що Бюджетним кодексом України, на який посилається відповідач, регулюються відносини, що виникають виключно у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контроль за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за його порушення, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 Кодексу).

Водночас, спеціальні норми вказаного Кодексу не регулюють господарські відносини, які виникають між юридичними особами при укладенні господарських договорів та їх виконанні.

При цьому, самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням розпорядником бюджетних коштів Міністерства оборони України та відсутністю у нього коштів, не звільняють його виконати свій обов`язок за Договорами належним чином та відшкодувати ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» надані послуги.

Отже, такі доводи відповідача є необґрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку замовника виконати господарське зобов`язання.

Крім того, Міністерство оборони України посилаючиь на постанову від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 просить звільнити від сплати інфляційних втрат в умовах воєнного стану, які виникли не з його вини.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Суд зазначає, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Міністерства оборони України про звільнення від сплати інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенціїтакож не встановлює правил щододопустимостідоказівабоїхоцінки, що є предметом регулюванняв першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розглядусправи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічнийрозглядсправиупродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бурдов проти Росії).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарськогопроцесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальностісторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Таким чином, суд здійснив зустрічне зарахування таких сум: 70433 грн. 90 коп. (інфляційні витрати) та 1342 грн. 00 коп. (судовий збір). У підсумку стягує з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України грошову суму у розмірі 17 205, 63 грн. (87 639,53 грн. -70 433,90 грн.).

Також, в судовому засіданні 07.11.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК в усній формі зазначено, що докази витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі.

У зв`язку із цим, питання щодо розподілу судових втрат в цій частині судом не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК про стягнення 87 639,53 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) 87 639,53 грн. штрафних санкцій, які складаються з 53 874 (п`ятдесят три тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. пені за порушення строків виконання зобов`язань за договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 33 765 (тридцять три тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн. 53 коп. пені за порушення строків виконання зобов`язань за договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК до Міністерства оборони України задовольнити повністю.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) 43297 (сорок три тисячі двісті дев`яносто сім) грн. 31 коп. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27136 (двадцять сім тисяч сто тридцять шість) грн. 59 коп. інфляційних витрат за договором № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022. та 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Провести зустрічне зарахування позовних вимог за первісним та зустрічним позовах на суму 70433 грн. 90 коп. (інфляційні витрати) та 1342 грн.00 коп. (судовий збір).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) грошову суму у розмірі 17 205, 63 грн. (сімнадцять тисяч двісті п`ять) грн. 63 коп. Видати наказ.

7. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) судовий збір 805 (вісімсот п`ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 17» листопада 2023 р.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскарженовпродовждвадцятиднів з дня складанняповного судового рішенняу порядку, встановленому ст. 257 Господарськогопроцесуального кодексу України.