ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2023р. Справа №905/554/23

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

до відповідача: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Поштова 22, )

про стягнення 286858,23 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ про стягнення 286858,23 грн збитків за пільгове перевезення пасажирів за 12 місяців 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не виконав свої зобов`язання за законом та договором №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р. щодо відшкодування витрат на безкоштовне перевезення пільгових категорій населення м.Покровська, м.Родинське та сел.Шевченко залізничним транспортом приміського сполучення у звичайному режимі руху в 2020 році.

Ухвалою суду від 15.05.2023р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/554/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ухвалою від 09.06.2023р. провадження у справі №905/554/23 було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №916/3938/21.

Ухвалою від 18.09.2023р. провадження у справі поновлено.

Відповідач у відзиві №01-10/0098 від 25.05.2023р. проти задоволення позову заперечував з посиланням на те, що органи місцевого самоврядування, виходячи з фінансової спроможності свого бюджету, можуть виділяти кошти на компенсацію проїзду залізничним транспортом, але відповідно до ст.91 Бюджетного кодексу України не зобов`язуються до таких дій.

За твердженням відповідача, позивачем не доведена заявлена до стягнення сума компенсації за пільговий проїзд громадян, оскільки надані облікові форми не містять інформації щодо громадян, які скористалися пільгами на безкоштовне перевезення, що унеможливлює їх ідентифікацію з допомогою ЄДАРП в Управлінні соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області. На думку відповідача, відшкодування коштів за перевезення пільгової категорії населення здійснюються розпорядником коштів після перевірки списків пільговиків та до розрахунку приймаються суми лише тих громадян, які перебувають на обліку, а тому заявлена у позові сума заборгованості у розмірі 286858,23 грн є необґрунтованою.

У письмових поясненнях №01-10/0147 від 11.07.2023р. відповідач з посиланням на судову практику наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом позивача, до господарського суду не надходила.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

27.01.2020р. між Покровською міською радою (замовник), Управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради (розпорядник коштів), Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі начальника структурного підрозділу «Служба приміських пасажирських перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (перевізник) підписано договір №ДОН/НРП-20014/НЮ-і.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору його предметом є відшкодування за рахунок коштів місцевого бюджету розпорядником коштів перевізнику витрат за безкоштовне перевезення пільгових категорій населення м.Покровська, м.Родинське та селища Шевченко залізничним транспортом приміського сполучення у звичайному режимі руху в 2020 році, згідно існуючих графіків. Сума договору складає 200000 грн.

Згідно з п.2.1 укладеного сторонами правочину перевізник прийняв на себе, зокрема, наступні зобов`язання: забезпечувати перевезення пільгової категорії громадян, яким згідно із чинним законодавством надані пільги на безоплатний проїзд в залізничному транспорті приміського сполучення; щомісячне, не пізніше 17 числа наступного за звітним місяцем надання розпоряднику коштів в паперовому та електронному вигляді звіту про здійснення пасажирських перевезень на маршруті загального користування в звичайному режимі руху.

В свою чергу, розпорядник коштів зобов`язався здійснювати перевізникові компенсаційні виплати за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом приміського сполучення за рахунок коштів місцевого бюджету на здійснення заходів соціально-економічного розвитку в межах планових призначень на рік. Компенсація проводиться виключно в межах передбачених у відповідному місцевому бюджеті коштів на зазначену мету, але не більше за максимальну суму компенсації, яка визначається на приміських перевезеннях у звичайному режимі руху виходячи з розрахунків, що їх надають перевізники. Сплачувати перевізникам кошти по відшкодуванню витрат за перевезення пільгових категорій населення в 5-ти денний термін при надходженні їх на зазначені цілі із місцевого бюджету відповідно та в межах затверджених асигнувань (п.п.2.1.7-2.1.9 договору №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р.).

Договір набуває чинності з 01.01.2020р. та діє до 31.12.2020р. або до повного виконання сторонами фінансових зобов`язань (п.5.1 відповідного договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Позивачем до матеріалів справи надані облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів, складені щомісячно за 2020 рік на загальну суму 314139,66 грн, а саме: за січень 40660,56 грн; за лютий 40575,13 грн; за березень 25488,12 грн; за червень 11866,66 грн; за липень 28369,99 грн; за серпень 40054,38 грн; за вересень 39960,63 грн; за жовтень 29792,11грн; за листопад 27537,30 грн; за грудень 29834,78 грн.

Крім цього, матеріали справи містять загальні зведені відомості по типах пільг та квитків у приміському сполученні за період за січня по грудень 2020 року.

Позивач зазначає, що отримав компенсаційні виплати у розмірі 27281,43 грн. Наразі, заборгованість Управління соціального захисту населення Покровської міської ради перед Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» складає 286858,23 грн.

Матеріали справи містять копію претензії №2021/2450 від 20.05.2021р. Акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Служба приміських пасажирських перевезень» до начальника Управління соціального захисту населення Покровської міської ради. Зі змісту претензії вбачається, що сума наданих послуг по пільговому перевезенню пасажирів за 2020 рік склала 314139,66 грн, з яких отримано компенсаційних виплат 27281,43 грн, тобто загальна сума претензії становить 286858,23 грн.

Відповідь на претензію у матеріалах справи відсутня.

Разом з тим, у 2020 році сторони вели листування щодо виконання договору №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р. Зокрема, у листі №01-23-3081 від 28.07.2020р. Покровської міської ради Донецької області зазначалось, що рішенням №7/72-1 від 20.12.2019р. «Про бюджет міста Покровськ на 2020 рік» затверджені видатки Управлінню соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті в сумі 200000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори та інші правочини, а також безпосередньо акти цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.144 Господарського кодексу України передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, в тому числі, з господарського договору та безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом передбачено низкою законодавчих актів України. Так, соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993р., законами України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України «Про залізничний транспорт» для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пунктом 6 «Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом», затвердженого постановою №252 від 19.03.1997р. Кабінету Міністрів України, встановлено, що суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.

В силу норм абз.3 ст.4 Закону України «Про залізничний транспорт» управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях здійснюється централізовано і належить до виключної компетенції Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Норми вище вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок Держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відтак, обслуговуючи категорії громадян, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, Держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати збитки, понесені залізничним транспортом, за рахунок державного або місцевого бюджетів у залежності від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, встановлено Порядком №1359, пунктом 2 якого визначено, що до пільгових перевезень залізничним транспортом належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян зі знижкою, встановленою законодавством.

Облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки). Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг. Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності. Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира. На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми (пункти 3, 4, 5, 7,9,10 Порядку №1359).

Матеріалами справи підтверджується складання позивачем та надання відповідачу відповідних станційних звітів щомісячно, а саме загальної зведеної відомості по типам пільг та квитків у приміському сполученні. Судом встановлено, що позивачем виконані вимоги законодавства щодо подання звітності належним чином.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо численних порушень складення звітності позивачем, оскільки такі доводи ґрунтуються на вільному та помилковому тлумаченні чинного законодавства та не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Як вбачається зі змісту договору, відповідач в межах суми бюджетних асигнувань зобов`язався сплатити позивачу компенсацію у розмірі 200000 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р. відповідачем сплачено позивачу 27281,43 грн, що також не заперечується відповідачем. Відтак, відповідно до матеріалів справи, відповідачем частково не виконано умови договору, а саме не сплачено перевізнику компенсацію у розмірі 172718,57 грн.

Разом з цим, позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу не тільки суму компенсації погоджену між сторонами в договорі, а суму збитків, які позивач поніс у 2020 році виконуючи вимоги закону щодо надання послуг з перевезення пасажирів на пільгових умовах.

Відповідно до ст.4 Бюджетного кодексу України якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.

Господарський суд наголошує, що приписами ст.7 Бюджетного кодексу України закріплено, що місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Статтею 89 Бюджетного кодексу України передбачені видатки, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, які створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Так, до 2017 року, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належали видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, які включають в себе державні програми соціального захисту, серед яких було передбачено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (абзац 5 підпункту «б» п.4 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України).

Однак, вказана норма була виключена на підставі Закону України від 20.12.2016р. №1789-VIII «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України», який набрав чинності 01.01.2017р.

Крім того, господарський суд зазначає, що до 2017 року у Державному бюджеті України передбачались видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян, визначених законодавством. Вказане було відображено у ст.102 Бюджетного кодексу України.

Проте, ст.102 Бюджетного кодексу України також була виключена на підставі Закону України №1789-VIII, у зв`язку з чим, компенсаційні витрати перевізникам за перевезення окремих категорій громадян здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, а не за рахунок субвенції з державного бюджету.

Так, підпунктом «ґ» п.3 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України передбачено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі - компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Як вже зазначалось вище, ч.6 ст.9 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Крім того, ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України було доповнено п.20-4 на підставі Закону України від 20.12.2016р. №1789-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України».

Так, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, належать й, зокрема, пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються особам, визначеним п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України.

Тобто, ст.91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, але не в обов`язковому порядку.

Отже, кожен орган місцевого самоврядування самостійно вирішує, на що саме будуть витрачатись кошти місцевого бюджету з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, зокрема його ст.91.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 20.01.2022р. у справі №904/138/21.

В матеріалах справи відсутнє рішення Покровської міської ради Донецької області щодо виділення коштів на компенсацію витрат на пільгове перевезення громадян залізницею на суму, яка б перевищувала обумовлену сторонами у договорі.

З огляду на викладене, за відсутністю в матеріалах справи відповідного рішення, суд виходить тільки з умов договору №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р., що укладений між сторонами та в якому погоджено суму компенсації у розмірі 200000 грн.

Як зазначалося вище, позивач просить стягнути з відповідача збитки за пільгові перевезення громадян за період (01.01.2020р. по 31.12.20р.).

Отже, спірні правовідносини виникли у 2020 році. При цьому, позивач просить суд застосувати висновки Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020р. у справі №904/94/19.

Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020р. у справі №904/94/19 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2016 рік, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що відшкодування витрат на пільгове перевезення пасажирів здійснюється управлінням соціальної політики міської ради за рахунок державних субвенцій на підставі, у тому числі, норм статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, положень Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, а уповноважений на те державою орган у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.

Отже, вищенаведена постанова Великої Палати Верховного Суду ухвалена відповідно до законодавства, яке було чинним на момент існування спірних правовідносин, яке є відмінним від правового регулювання спірних правовідносин у справі, що розглядається.

За таких обставин, у зв`язку із внесеними змінами до законодавства, суд не застосовує висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020р. у справі №904/94/19.

Підсумовуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що з огляду на приписи чинного законодавства, задоволення позову за рахунок видатків місцевих бюджетів можливо лише за наявності субвенцій із державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а оскільки судом не встановлено наявність відповідної державної програми на суму більшу, ніж та, що погоджена сторонами в договорі 200000 грн, як і не встановлено, що мали місце субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення таких державних програм соціального захисту на суму більшу, ніж та, що погоджена сторонами в договорі 200000 грн, правові підстави для задоволення позову саме про стягнення збитків, відсутні.

Разом з цим, відшкодування витрат на перевезення пільговиків залізничним транспортом у даних спірних відносинах можливо за рахунок місцевих бюджетів на договірній основі. Це узгоджується із вимогами ч.1 ст.7 Закону України «Про залізничний транспорт», відповідно до якої відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Як встановлено судом вище, договір між сторонами укладений на суму 200000 грн, а відповідач здійснив його виконання частково на суму 27281,43 грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав грошові зобов`язання по договору №ДОН/НРП-20014/НЮ-і від 27.01.2020р. у повному обсязі, заборгованість становить 172718,57 грн. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково на суму 172718,57 грн, оскільки саме у такому розмірі відповідач має заборгованість по договору перед позивачем. У залишковій частині суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення збитків з підстав, які викладені вище.

Посилання відповідача на правову позицію, яка викладена у постанові від 09.06.2023р. у справі №916/3938/21 Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, як на таку що зумовлює повну відмову у розглядуваному позові, не приймається судом до уваги. Зокрема, висновки у справі №905/554/23 не суперечать доводам касаційного суду, що наведені у справі №916/3938/21, а лише підтверджують висновки місцевого суду у тій частині, в якій позовні вимоги залишені без задоволення.

У зв`язку з відпусткою судді у період перебування справи на розгляді у спрощеному позовному провадженні, а також з огляду на подальшу тимчасову непрацездатність судді, рішення у справі ухвалене після закінчення лікарняного судді.

Судовий збір в сумі 3442,30 грн згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач на підставі платіжного доручення №235320 від 27.04.2023р. сплатив судові витрати у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством (860,70 грн з урахуванням коефіцієнту пониження 0,8 за подання позову в електронній формі), Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Поштова 22, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) заборгованість у розмірі 172718,57 грн, а також судовий збір в сумі 2072,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 17.11.2023р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця