ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року Черкаси справа №925/1025/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Міняйло А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» (проспект Оболонський, 1-Б, місто Київ, 04205, ідентифікаційний код 33346854)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби, Київська міська рада

до Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» (вулиця Прирічна, 13, місто Київ, 04213, ідентифікаційний код 31176312),

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» (вулиця Леоніда Жаботинського, 50, офіс 211, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69035, ідентифікаційний код 42257901),

приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича (майдан Профспілок, приміщення 220, 224, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69044)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКОН СОЛЮШНС»

про визнання недійсним правочину,

за участю представників:

від позивача: Кірса В.В., адвокат,

від ОСОБА_1 Шульга П.М., адвокат,

від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби: Ковдій І.І.,

28.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» та приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича, у якому просить суд визнати недійсним правочин, який оформлений актом про проведені торги від 15.03.2021 та який виданий приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микитою Андрійовичем щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» (ідентифікаційний код 42257901) та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є одним із кредиторів Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», майнові вимоги до якого, у розмірі 388 819 919,51 грн, були визнані рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №17/192, що набрало законної сили, але не було виконано Приватним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-1» та перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у складі зведеного виконавчого провадження відносно цього ж боржника (№32885579). За доводами позивача, під час примусового виконання вищевказаного рішення суду у зведеному виконавчому провадженні №32885579 державним виконавцем з метою виконання рішення суду та задоволення вимог стягувачів були накладені арешти на все майно Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» та звернуто стягнення на належне боржнику майно, зокрема, і на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 106,8 м2, житловою площею 62,0 м2. За заявкою державного виконавця ця квартира була передана на примусову реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Мінюсту №2831/5 від 29.09.2016. 16.08.2021 відбулись електронні торги із реалізації вказаної квартири (лот №487465), які оформлені протоколом №550497 від 16.08.2021, за результатами яких переможцем торгів було визнано учасника під №8 ОСОБА_1 , із ціновою пропозицією 1 167 642,08 грн. Станом на день подачі позову, акт із придбання квартири на електронних торгах на користь переможця не складався, остаточний розрахунок переможцем за вказане майно не проводився. Водночас, з інформації із реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що до моменту примусової реалізації, вказана квартира вже була відчужена боржником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» на підставі акту від 15.03.2021, який виданий приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. З акту від 15.03.2021 слідує, що під час виконавчого провадження №64696506 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю. №2210 від 11.11.2020, було погоджено реалізацію спірної квартири на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» за ціною 194 376,00 грн. Внаслідок укладення цього правочину, задоволення вимог позивача та виконання рішення суду про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь позивача суми заборгованості не відбувалося. На цей час, ОСОБА_1 має здійснити доплату вартості спірної квартири на рахунок виконавчої служби у сумі 1 109 259,98 грн, а виконавча служба у свою чергу має розподілити ці кошти серед стягувачів пропорційно до розміру їх вимог та в порядку черговості. На день звернення позивача з позовом до суду, вказана квартира, яка була реалізована на електронних торгах 16.08.2021 фактично належить іншому власнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс». Позивач вважає, що спірний правочин містить ознаки фраудаторності, оскільки його було вчинено при недобросовісності дій його учасників, з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника та ухилення від задоволення кредиторських вимог позивача у зведеному виконавчому провадженні та виконання рішення суду, а тому вважає, що такий правочин підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

25.08.2023 від представниці Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби до суду надійшли письмові пояснення щодо предмету позову, у яких зазначено, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження №32885579. З метою примусового виконання рішень зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем було проведено опис та арешт належного боржнику майна, зокрема квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_1 . Після надходження висновків про вартість квартир, ці квартири були виставлені на реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ». Після проведення електронних торгів, державному виконавцю стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_17 на підставі акту про проведенні торги №64696506 було зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс». Приватний виконавець Безмагоричних М.А. в межах виконання виконавчого провадження №64696506 самостійно реалізував майно, без передачі його на електронні торги. Приватним виконавцем Безмагоричних М.А. було складено акт про проведенні торги з посиланням на частину 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», проте ця норма закону не передбачає складення процесуального документі у виді акту про проведення торгів. Відповідно до протоколу №550497 про проведення електрони торгів від 16.08.2021, ціна продажу квартири АДРЕСА_17 становить 1 167 642,08 грн, що майже у 5 разів перевищує суму, яка зазначена в акті приватного виконавця. Отже, приватним виконавцем Безмагоричних М.А. при виконання виконавчого провадження №64696506 було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо прийняття до виконання виконавчого документу не за місцем знаходження боржника та його майна (стаття 24 Закону), безпідставного складання акту про проведенні торги (частина 8 статті 26 Закону) та здійснено реалізацію майна боржника за заниженою ціною з порушенням статті 61 Закону (без проведення електронних торгів).

30.08.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення щодо предмету спору, у яких остання зазначила, що за її зверненням від 10.02.2023 та скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 28.07.2022, Міністерством юстиції України було проведено перевірку дій приватного виконавця Безмагоричних М.А. щодо здійснення виконавчого провадження №64696506 та реалізації квартири АДРЕСА_1 . За результатами перевірки було постановлено подання від 07.04.2023 та наказ від 21.04.2023, відповідно до яких встановлені грубі порушення у діях приватного виконавця та зупинено його діяльність строком на один місяць. На думку ОСОБА_1 , відповідачі діяли недобросовісно по відношенню до стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, тому акт про проведені торги від 15.03.2021 підлягає визнанню недійсним, оскільки на момент видачі акта про проведенні торги від 15.03.2021, арешт на майно та податкова застава на об`єкт нерухомості були внесені в реєстр обтяжень, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» точно знало і могло перевірити цю інформацію, що є в загальному доступі. Приватний виконавець Безмагоричних М.А. у порушення Закону України «Про виконавче провадження» звернув стягнення на майно, що було під арештом в інших виконавчих провадженнях, допустив порушення порядку реалізації арештованого майна, сприяв боржнику у невиконанні рішення суду, що призвело до незаконного заволодіння майном зі сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс». Отже, спірна квартири АДРЕСА_17 , була продана у поза конкурентний спосіб, за наявності лише одного покупця, якого було обрано самостійно за згодою між боржником та стягувачем, без проведення виконавцем експертної оцінки майна, за ціною 194 376,60 грн, яка не відповідає реальній вартості такого майна. Отже, спірний правочин є фраудаторним, тобто вчиненим на шкоду стягувачам за судовими рішенням, зокрема і на шкоду позивачу.

03.11.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» до суду надійшло клопотання про закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу Укрїани. Клопотання мотивоване тим, що приватний виконавець Безмагоричних М.А. не може бути відповідачем у господарському процесі, що виключає можливість розгляду цієї справи господарським судом. Приватний виконавець Безмагоричних М.А. є фізичною особою суб`єктом незалежної професійної діяльності та не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Відсутність у матеріалах справи доказів того, що Безмагоричних М.А. зареєстрований як підприємець свідчить про те, що останній не може бути стороною у господарському судочинстві, тому провадження у справі необхідно закрити, оскільки такий спір не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову у справі №925/1025/23 шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» у будь-який спосіб відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , змінювати її якісні та технічні характеристики, погіршувати її стан, передавати речові права на квартиру на користь інших осіб, а також шляхом зупинення реалізації квартири АДРЕСА_1 на електронних торгах (лот №487465).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.08.2023 представник позивача направив до суду заяву про усунення недоліків, до якого долучив докази оплати вартості поштових послуг з відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів (оригінали поштових квитанцій) та виклав прохальну частину позовної заяви у новій редакції, у якій просив суд визнати недійсним правочин, який оформлений актом про проведені торги від 15.03.2021 та який виданий приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» (ідентифікаційний код 42257901) та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.08.2023 відкрито провадження у справі, залучено до розгляду у справу, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_1 , Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби, Київську міську раду та як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКОН СОЛЮШНС». Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою призначено підготовче засідання у справі об 11 год 00 хв 30.08.2023 та встановлено відповідачам строк 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до свого провадження для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Протокольною ухвалою від 30.08.2023 суд відклав підготовче засідання до 14 год 00 хв 19.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.09.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного виконавця Безмагоричних М.А. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №64696566.

Протокольною ухвалою від 19.09.2023 суд оголосив перерву у справі до 15 год 00 хв 03.10.2023.

Протокольною ухвалою від 03.10.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті о 14 год 30 хв 18.10.2023.

05.10.2023 від приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №64696566.

Протокольною ухвалою від 18.10.2023 суд оголосив перерву у справі до 10 год 00 хв 03.11.2023.

У судове засідання 03.11.2023 відповідачі (їх представники) не з`явилися.

У судовому засіданні 03.11.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Щодо повідомлення відповідачів, то суд зазначає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 08.08.2023 про відкриття провадження у справі, була направлена судом на адресу місцезнаходження відповідачів рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (судом були замовлені Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), проте вручена відповідачам не були та повернулись до суду із відмітками Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (ухвали, які направлені Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс»).

29.08.2023, 18.09.2023, 19.09.2023, 03.10.2023, 18.10.2023 та 03.11.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» до суду направлялись клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність останнього про розгляд справи судом.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачі у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надали.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, суд вважає, що з огляду на наведені вище правові норми, ним виконано обов`язок щодо належного повідомлення відповідачів, тому з метою забезпечення на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку справа розглядається за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №17/192 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» до Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» про припинення правовідношення шляхом розірвання договору та стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» збитки у розмірі 236 375 948,79 грн, безпідставно отримані кошти у розмірі 150 418 234,72 грн, витрати зі сплати державного мита у розмірі 25500,00 грн - витрати зі сплати державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн (Т.1 а.с.30-37).

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №17/192, Господарським судом міста Києва 16.03.2017 було видано наказ, який було пред`явлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 20.04.2017 було відкрито виконавче провадження №53794618 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 (Т.1 а.с.38).

Крім того, у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відносно цього ж боржника Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», перебували інші виконавчі провадження: №32627392 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №47/335 від 24.02.2012 про стягнення із Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь Київської міської ради боргу у розмірі 11 002 146,52 основної заборгованості та 724 182,38 грн пені; №36576678 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №5011-47/12731-2012 від 09.11.2012 про стягнення із Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь Київської міської ради суми боргу у розмірі 78 711 211,50 грн основного боргу та 65 296 572,18 грн пені, які у подальшому були об`єднані у зведене виконавче провадження (зведене виконавче провадження №32885579) (Т.1 а.с.26-27).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Селезньова М.О. про арешт майна боржника від 08.08.2014 у виконавчому провадженні №36576678 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на усе рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (Т.1 а.с.28).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.01.2016 у виконавчому провадженні №32627392 накладено арешт на квартири №60, №55, №61, №66, №67, №67, №73, №79, №84, №9, №37, №42, №43, №48, №49, №54, №34, №36, які знаходяться за адресою вулиця Гагаріна, 41/1, місто Черкаси, що належать Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (Т.1 а.с.29).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 22.05.2017 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, виконавче провадження №53794618 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №32885579 (а.с.39).

Відомості про вказані виконавчі провадження відносно Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1 були внесені до автоматизованої системи виконавчих проваджень та до реєстру боржників. Вказані відомості на момент розгляду справи є чинними, виконавчі провадження є незавершеними.

Під час примусового виконання у вказаному зведеному виконавчому провадженні №32885579 державним виконавцем було звернуто стягнення на майно боржника - Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», квартиру №36 по вулиці Гагаріна, 41/1 у місті Черкаси, загальною площею 106,8 м2, житловою площею 62,0 м2, яка належала боржнику на підставі свідоцтва про право власності САС850854 від 01.08.2011, виданого Управлінням власністю міста виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Відповідно до висновку про вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-консультаційний центр» від 13.05.2021, який виготовлено на замовлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вартість спірної квартири №36 по вулиці Гагаріна, 41/1 у місті Черкаси станом на 13.05.2021 становить 1 006 588,00 грн (Т.1. а.с.42).

За заявкою заступника директора Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №36576678/15(20.1) від 12.07.2021 на реалізацію арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні №36576678 квартира №36 по вулиці Гагаріна, 41/1 у місті Черкаси була передана на примусову реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 (Т.1, а.с.52-53).

16.08.2021 відбулись електронні торги із реалізації квартири №36 по вулиці Гагаріна, 41/1 у місті Черкаси (лот №487465), які оформлені протоколом №550497 від 16.08.2021, за результатами яких, переможцем торгів було визнано учасника під №8 - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_18 ) із ціновою пропозицією 1 167 642,08 грн (Т.1 а.с.54-55).

Подальше оформлення результатів вказаних торгів та сплата переможцем повної вартості придбаної квартири не відбулося, оскільки спірна квартира до моменту проведення електронних торгів була відчужена Приватним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-1» на користь іншої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс».

Судом також встановлено, що 02.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа №2210, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. про стягнення із Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» заборгованості за договором позики №1203 від 21.08.2020 у сумі 20 130 000,00 грн (Т.2 а.с.80).

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. відкрив виконавче провадження №64696506, що підтверджено постановою від 02.03.2021 (Т.2 а.с.81).

09.03.2021 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» із заявою-пропозицією №2/21 від 04.03.2021, у якій запропонувало в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» придбати за 2 837 926,00 грн квартири №84, №79, №73, №67, №61, №60, №55, №54, №49, №48, №43, №42, №37, №36, №34 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси (Т.2, а.с.98).

У межах виконавчого провадження №64696506, міститься лист від 05.03.2021, у якому Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1» зазначило про отримання пропозиції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» придбати за 2 837 926,00 грн квартири №84, №79, №73, №67, №61, №60, №55, №54, №49, №48, № 43, №42, №37, №36, №34 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси (Т.2 а.с.99).

10.03.2021 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» із заявою від 09.03.2021, у якій останнє погодило реалізацію квартир№84, №79, №73, №67, №61, №60, №55, №54, №49, №48, № 43, №42, №37, №36, АДРЕСА_19 , які належать боржнику Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» за ціною 2 837 926,00 грн в рахунок погашення заборгованості за позикою (Т.2 а.с.101).

У матеріалах виконавчого провадження №64696506 міститься звіт про визначення оцінки квартири №36, який було проведено суб`єктом оціночної діяльності фізичної особи-підприємця Захарченко І.В. за замовленням Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», згідно з яким ринкова вартість спірної квартири №36 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси становить 194 376,00 грн (без ПДВ) (Т.2 а.с.110).

Посилаючись на пункт 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Безмагоричних М.А. у виконавчому провадженні №64696506 було винесено постанову від 10.03.2021 у якій приватний виконавець погодив реалізацію майна боржника, серед яких і спірна квартира №36 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом №2200 від 11.11.2020 (Т.2 а.с.86-87).

15.03.2021 приватним виконавцем Безмагоричних М.А. складено акт про проведені торги у виконавчому провадженні №64696506, відповідно до якого у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» була передана квартира №36 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси, що належала боржнику - Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» за ціною 194 376,00 грн (Т.1 а.с.59)

Постановою приватного виконавця Безмагоричних М.А. від 17.03.2021 у виконавчому провадженні №64696506 знято арешт з: квартир №36, №54, №60, №84 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси (Т.2 а.с.88).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Черкаського району Черкаської області Сафроненка В.А. №59887128 від 17.08.2021 (Т.1, а.с.60) право власності на квартиру №36 у будинку 41/1 по вулиці Гагаріна у місті Черкаси зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс», що підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» №20/11-21 від 30.11.2021, постановою приватного виконавця Безмагоричних М.А. від 10.12.2022 у виконавчому провадженні №64696506 виконавчий документ виконавчий напис №2210 від 11.11.2020, було повернуто стягувачу відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.2. а.с.97).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про визнання недійсним правочину, який оформлений актом про проведені торги від 15.03.2021 приватного виконавця щодо реалізації квартири №36, за адресою вулиця Гагаріна, 41/1, місто Черкаси на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс».

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

Конституція гарантує можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагається, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим тобто порушення дійсно повинно мати місце і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів позивача. Отже, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа (а це кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному правочині). Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому, держава Україна на своїй території, повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя. Також Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

Тобто, з моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, особа має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили, і що таке рішення буде виконано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач, як кредитор, та стягувач за виконавчим провадженням із вимогами до боржника Приватного акціонерного товариства «Трест-Київміськбуд-1» (виконавчий документ про стягнення заборгованості з останнього на момент вчинення оспорюваного правочину перебував на примусовому виконанні), мав право законно сподіватися, що його вимоги під час примусового виконання будуть задоволені, у тому числі шляхом примусової реалізації майна боржника на електронних торгах, зокрема, шляхом продажу спірної квартири.

Внаслідок укладення боржником оспорюваного правочину позивач задоволення своїх грошових вимог не отримав, а рішення суду залишається невиконаним, тому укладення такого правочину щодо відчуження майна боржника безпосередньо порушує і зачіпає право позивача на одержання коштів для погашення суми заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням за рахунок майна боржника, що свідчить про право позивача звернутися до суду із визнанням такого правочину недійсним, незважаючи на те, що він не є стороною такого правочину.

Вирішуючи по суті спір про визнання недійсним договору, суд повинен з`ясувати, зокрема, підстави для визнання його недійсним, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215 та 216 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У справі №910/16579/20 Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що у Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Тобто фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного або безоплатного відчуження майна (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17).

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

При цьому приватноправовий інструментарій (зокрема, вчинення договору дарування та купівлі-продажу) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди).

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

При цьому, в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

У зв`язку із зазначеним, можна розмежувати критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.

Натомість, досліджуючи обставини вчинення спірного правочину суд дійшов висновку, що його було вчинено як із використанням його учасниками цивільно-правового інструментарію, з очевидним порушенням норм законодавства при його застосуванні, так і одночасно за наявності об`єктивних ознак фраудаторності, тобто спрямування дій його учасників на ухилення від виконання боржником обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості, що в цілому не змінює результат застосування правового наслідку до вчиненого правочину, а саме - визнання його недійсним.

Так, цивільно-правовим інструментом для вчинення оспорюваного правочину було обрано Закон України «Про виконавче провадження», і зокрема приписи частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі, якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Отже, як встановлено судом, для застосування такого правового інструменту, за заявою одного із кредиторів боржника, Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» було ініційоване окреме виконавче провадження №64696506, яке було відкрите приватним виконавцем 02.03.2021, у ході виконання якого боржник (Приватне акціонерне товариство «Трест-Київміськбуд-1») та стягувач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс») погодили продаж належної боржнику квартири на користь іншої особи Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» за ціною 194 376,00 грн, що було оформлено актом приватного виконавця про проведені торги від 15.03.2021.

Приписами статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, відповідно до зазначених положень законодавства приватний виконавець мав право прийняти виконавчий документ про стягнення коштів з боржника юридичної особи та відкрити виконавче провадження у разі, якщо місцезнаходження боржника розташоване на території виконавчого округу, у якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, або на цій території знаходиться майно боржника.

Абзацом тридцятим пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, встановлено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (знаходяться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

У разі якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Як слідує із поданих доказів, які містяться у матеріалах справи, зокрема, виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Солюшнс» заборгованості, місцезнаходженням боржника є місто Київ, місцезнаходження спірної квартири є місто Черкаси. Натомість виконавче провадження №64696506 було відкрито приватним виконавцем Безмагоричних М.А. у місті Запоріжжя, тобто не за належним місцем виконання.

Будь-яких законодавчо встановлених підстав для виконання вказаного виконавчого документа на території міста Запоріжжя при розгляді справи судом також не встановлено.

З огляду на наведені положення Закону приватний виконавець Безмагоричних М.А. зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу, що ним зроблено не було, і навпаки відкрито виконавче провадження і розпочато його примусове виконання.

Відповідно до приписів статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до положень пункту 14 розділу III Наказу Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Пунктом 15 розділу III вказаної Інструкції передбачено, що об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

Із аналізу вказаних положень законодавства можна зробити висновок, що державою передбачено єдиний механізм здійснення примусового стосовно одного боржника та множинності стягувачів чи множинності виконавчих проваджень, який зокрема полягає у необхідності об`єднувати виконавчі провадження відкриті стосовно одного і того ж боржника в одне (зведене) виконавче провадження, з метою унеможливлення задоволення вимог одного стягувача переважно перед вимогами інших стягувачів та на шкоду їх правам та інтересам, та даний механізм покликаний, у першу чергу, забезпечити справедливий, повний та єдиний процес виконавчого провадження з метою виконання задоволення вимог стягувачів відповідно до пропорційності та черговості розподілу стягнутих сум із боржника передбаченими положеннями статей 45-47 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі за рахунок реалізації майна боржника, аж до повного задоволення вимог стягувачів та виконання рішення суду.

Для забезпечення інформації стосовно боржника діє автоматизована система виконавчих проваджень та реєстр боржників (статті 8 та 9 Закону України «Про виконавче провадження»), які надають можливість, як приватному виконавцю так і іншим особам безоплатно та безперешкодно отримати достовірну та актуальну інформацію стосовно боржника, у тому числі щодо наявності інших виконавчих проваджень відносно боржника.

На момент вчинення оспорюваного правочину в автоматизованій системі містилася інформація щодо наявності відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», які перебували на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та були чинними на момент вчинення оспорюваного правочину, що свідчить про те, що відносно Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» існують невиконані боргові зобов`язання, які підтверджуються виконавчими документами, що перебувають на примусовому виконанні, та що в свою чергу зобов`язувало приватного виконавця передати вказане виконавче провадження №64696506 до складу зведеного виконавчого провадження №32885579 для об`єднання, оскільки виконавче провадження №64696506 було відкрите приватним виконавцем пізніше. Натомість вказані положення законодавства приватним виконавцем Безмагоричних М.А. не були дотримані.

Крім цього, суд також погоджується із доводами позивача щодо порушень при укладені спірного правочину положень частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі, якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Вказана диспозиція статті, як спосіб добровільного виконання боржником своїх зобов`язань перед стягувачем у виконавчому провадженні шляхом передачі свого майна у рахунок повного або часткового погашення боргу має застосовуватися у контексті та поєднанні із іншими положеннями законодавства, у тому числі і приписами Закону України «Про виконавче провадження», а не як механізм ухилення від виконання боржником зобов`язань перед іншими кредиторами, в тому числі за іншими виконавчими провадженнями, що суперечить меті виконавчого провадження, як завершальній стадії виконання судового рішення, та є практикою несумісною із засадами законності, добросовісності та справедливості.

Отже, суд констатує, що вказані положення частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» могли бути застосовані лише у випадку, коли у боржника відсутні інші виконавчі провадження, або коли вказані виконавчі провадження відносно цього боржника об`єднані в одне виконавче провадження, а застосований механізм забезпечував би задоволення вимог усіх стягувачів, а не окремо якогось із них.

Крім того суд зазначає, що положення частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають винесення виконавцем в разі реалізації боржником майна на користь стягувача або іншої особи, постанови про реалізацію майна чи складання актів про примусову реалізацію/проведені торги, як це було застосовано приватним виконавцем в цьому випадку, оскільки як вбачається із диспозиції цієї статті, реалізація майна боржника вчиняється самостійно, поза межами виконавчого провадження, а тому примусова реалізація майна шляхом проведення торгів в банному випадку не відбувається.

Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №272438218 від 30.08.2021) слідує, що 17.03.2021 приватний виконавець Безмагоричних М.А своєю постановою від 17.03.2021, після вчинення спірного правочину, припинив чинне обтяження, яке було накладено на спірну квартиру Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Отже, наведене свідчить про те, що вказана квартира була відчужена за наявності чинного зареєстрованого обтяження (арешту) щодо заборони такої реалізації, і таке обтяження якраз і застосовувалося як захід забезпечення звернення стягнення на вказане майно для задоволення вимог стягувачів за рахунок вказаного майна боржника в іншому виконавчому провадженні, про що було відомо приватному виконавцю.

Суд враховує те, що дії приватного виконавця у виконавчому провадженні №64696506 були предметом перевірки Міністерства юстиції України, за результатами якої, у зв`язку із виявленими порушеннями та встановленими обставинами дисциплінарною комісією приватних виконавців було погоджено подання про застосування приватного виконавця Безмагорничних М.А. заходів дисциплінарного впливу шляхом зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць. Наказом Міністерства юстиції України №930/7 від 21.04.2023 діяльність приватного виконавця Безмагоричних М.А. була зупинена строком на один місяць.

Отже, суд дійшов висновку, що для укладення спірного правочину із реалізації квартири його учасниками не були додержані вимоги законодавства при його вчиненні що є підставою для визнання його недійсним (частина 1 статті 203, стаття 215 Цивільного кодексу України).

Суд також зазначає, що при укладенні оспорюваного правочину його сторони цілком та достатньо усвідомлювали або мали усвідомлювати, що вони вчиняють правочин за умов наявності у боржника невиконаних зобов`язань перед іншими кредиторами, а приватному виконавцю, боржнику та стягувачу така інформація була достеменно відома, або стала відома, у тому числі під час здійснення виконавчого провадження №64696506 та вони були зобов`язані повідомити про це іншого учасника правочину, в разі, якщо такі обставини йому були невідомі.

Також, слід врахувати те, що інформація про боржника та про виконавчі провадження, а також про зареєстровані речові права і обтяження є публічною, відкритою та загальнодоступною, та надає можливості кожній особі, в тому числі яка вчиняє правочин із боржником, ознайомитись із такою інформацією.

Наведене свідчить про те, що сторони оспорюваного правочину усвідомлювали або мали усвідомлювати, що такий правочин укладається за наявності заборон щодо відчуження такого майна, наявності інших виконавчих проваджень щодо боржника та не виконаних зобов`язань боржника перед іншими кредиторами.

За спірним правочином спірна квартира була продана без відкритої процедури торгів, у поза конкурентний спосіб, за наявності лише одного покупця Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс»», якого було обрано самостійно за згодою між боржником та стягувачем за ціною 194376,60 грн, яка не відповідає реальній вартості такого майна. Експертно-оціночна вартість цієї квартири, яка була проведена у зведеному виконавчому провадження №32885579 та за якою вказана квартира була передано на торги (стартова вартість) складала 1 006 588,00 грн.

Отже, вартість спірної квартири, внаслідок укладення спірного правочину не відповідає його реальній ринковій вартості, а боржник, незважаючи на вказані обставини, погоджується її відчужити за заниженою вартістю.

Внаслідок укладення спірного правочину задоволення вимог перед іншими кредиторами, в тому числі і вимог позивача не здійснювалось, що порушує його законні права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що учасники оспорюваного правочину вочевидь «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий спосіб, який було ними було застосовано шляхом провадження вищевказаного механізму для виведення майна боржника задля уникнення звернення стягнення на вказане майно на погашення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, у тому числі і вимог позивача та ухилення від виконання судового рішення. Вказані фактичні обставини дозволяють зробити висновок, що оспорюваний правочин за своїми ознаками є фраудаторним, тобто вчиненими на шкоду стягувачам за судовими рішеннями, зокрема на шкоду прав позивача, із порушенням принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), а тому підлягає визнанню недійсним згідно з статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» про закриття провадження у справі, то суд зазначає, що частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності заявленого у встановленому процесуальним законодавством порядку клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №23/9076/16-ц, від 26.11.2019 у справі №905/386/18).

Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц, від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц, від 30.01.2019 у справі №552/6381/17, від 13.03.2019 у справі №757/39920/15-ц, від 27.03.2019 у справі №520/17304/15-ц).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Отже, щодо позовних вимог до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., то суд зазначає, що відповідач є обов`язковим учасником господарського процесу - його стороною. Основною ознакою сторін господарського процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

У справі, що розглядається позивач пред`явив позов до Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс», які є сторонами спірного правочину. Пред`явлення позову до приватного виконавця Безмагоричних М.А., є безпідставним з огляду на предмет спору у цій справі, оскільки останній не є стороною спірного правочину, а тому він є неналежним відповідачем у цій справі та може бути залучений судом як третя особа на стороні відповідача. Тому, суд дійшов висновку про відмову у частині задоволення позовних вимог до приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» та Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» у сумі 2013,00 з кожного.

Відповідно до частини 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсним правочин, який оформлений актом про проведені торги від 15.03.2021, який виданий приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микитою Андрійовичем щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності Приватному акціонерному товариству «Трест Київміськбуд-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс».

3.У частині позовних вимог до приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича відмовити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрседлекс» (вулиця Леоніда Жаботинського, 50, офіс 211, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69035, ідентифікаційний код 42257901) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» (проспект Оболонський, 1-Б, місто Київ, 04205, ідентифікаційний код 33346854) 2013,00 грн судового збору.

5.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» (вулиця Прирічна, 13, місто Київ, 04213, ідентифікаційний код 31176312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» (проспект Оболонський, 1-Б, місто Київ, 04205, ідентифікаційний код 33346854) 2013,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 20.11.2023.

Суддя О.І.Кучеренко