УХВАЛА

20 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 920/51/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни

на рішення Господарського суду Сумської області

у складі судді Резніченко О. Ю.

від 23.02.2023 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

від 20.09.2023

за позовом Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни

до Акціонерного товариства "Сумиобленерго"

про стягнення 101 836,80 грн та зобов`язання виконати умови договору,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Сумиобленерго" про зобов`язання виконати умови договору № 56/3-120 від 24.04.2018 про приєднання до електричних мереж та стягнення 101 836,80 грн, з яких 48 960,00 грн - штрафна санкція та 52 867,80 грн - пеня.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 у справі № 920/51/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою від 20.09.2023 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 у справі № 920/51/23.

27 жовтня 2023 року Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 920/51/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни, Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

За приписами частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З тексту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі № 920/51/23 є наявність виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна зазначає, що головуючим суддею у справі в суді апеляційної інстанції допущено ряд грубих процесуальних порушень, у зв`язку із чим неодноразово був заявлений відвід, оскільки такі дії викликали сумнів у його неупередженості та об`єктивності (пункт 2 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України); всупереч приписам статей 12 та 247 Господарського процесуального кодексу України, суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки у даній справі окрім позовної вимоги майнового характеру заявлена позовна вимога немайнового характеру (пункт 2 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).

Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна також наголошує, що резолютивна частина повного тексту оскаржуваної постанови кардинально відрізняється від резолютивної частини тієї ж постанови, що була проголошена після виходу із нарадчої кімнати, та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/1424/14, а незаконно та безпідставно змінив резолютивну частину постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 920/51/23, що свідчить про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас Суд звертає увагу, що якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко та конкретно вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, та яку не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Суд звертає увагу, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав і виключних випадків касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу

З огляду на викладене, касаційна скарга Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржниці строку для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, шляхом викладення належного обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (уточнити яку саме норму/норми права невірно застосував/не застосував суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої міститься у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/1424/14, та який не врахував суд при ухваленні оскаржуваної постанови).

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни на рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 920/51/23 залишити без руху.

2. Надати Фізичній особі - підприємцю Заїці Аллі Миколаївні строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко