РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2023Справа № 910/4563/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп"

до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації

третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа"

про стягнення 79 511 042,00 грн.,

Представники учасників справи:

від позивача: Голуб Н.О.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" (далі - позивач) (яке після звернення до суду змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Продторг-44") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (далі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 79 511 042,00 грн., що еквівалентно 2 174 809,68 доларів США.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що внаслідок збройної агресії російської федерації на території України Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" було позбавлене можності забезпечити схоронність належного останньому майна, що перебувало на територіях Харківської, Сумської, Чернігівської, Донецької та Запорізької областей, у зв`язку з чим позивачу було завдано збитків у вищевказаній сумі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023 року вказаний позов було передано для розгляду судді Андреїшиній І.О.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 27.03.2023 року № 05-23/283/23, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Андреїшиної І.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/4563/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" було передано для розгляду судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2023 року (суддя Ломака В.С.) вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

На виконання вимог вищенаведеної ухвали 13.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" про зміну предмета позову, в якій останнє визначило ціну позову в національній валюті України - гривні, у розмірі 79 511 042,00 грн. (без визначення її еквіваленту в доларах США).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2023 року відкрито провадження у справі № 910/4563/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.05.2023 року.

Ухвалою від 17.05.2023 року підготовче засідання відкладено на 07.06.2023 року.

06.06.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Враховуючи означене клопотання позивача, у підготовчому засіданні 07.06.2023 року судом постановлено ухвалу, якою строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/4563/23 продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 05.07.2023 року.

У підготовчому засіданні 05.07.2023 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.07.2023 року.

17.07.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" від 14.07.2023 року, в якій останнє просило суд залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У підготовчому засіданні 18.07.2023 року представник позивача повідомив про намір подати через відділ діловодства господарського суду міста Києва первинну документацію на підтвердження розміру спірних збитків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.07.2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа"; підготовче засідання відкладено на 30.08.2023 року.

Після закінчення підготовчого засідання 18.07.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 17.07.2023 року про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру завданих збитків. Означені докази (у тому числі первинні документи) долучені судом до матеріалів справи.

07.08.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" від 31.07.2023 року, в яких останнє вказало про наявність правових підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані", а також просило суд здійснювати розгляд справи за відсутності уповноваженого представника третьої особи.

Ухвалою від 30.08.2023 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/4563/23 та призначив її до судового розгляду по суті на 11.10.2023 року.

10.10.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання на іншу дату.

У судовому засіданні 11.10.2023 року оголошувалася перерва до 08.11.2023 року.

23.10.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача, в якому останній повідомив про зміну його найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Продторг-44", а також юридичної адреси: 54006, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Терасна, будинок 13, офіс 221.

До початку судового засідання 08.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 07.11.2023 року, в якому останній просив суд замінити сторону, а саме позивача у справі № 910/4563/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп".

Ухвалою від 08.11.2023 року господарський суд міста Києва задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" від 07.11.2023 року та замінив позивача у справі № 910/4563/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" (54006, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Терасна, будинок 13, офіс 221; ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" (03056, місто Київ, вулиця Польова, будинок 24; ).

Представники позивача у судовому засіданні 08.11.2023 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, та наполягав на їх задоволенні.

Третя особа явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 08.11.2023 року не забезпечила, проте у письмових поясненнях просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа".

Відповідач явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 08.11.2023 року не забезпечив, будь-яких клопотань чи заяв, у тому числі по суті справи, на адресу суду не направив.

При цьому, судом взято до уваги, що 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з наведеними обставинами, наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. № 71/17-500-67127 від 04.09.2022 та вих. № 71/17-500-77469 від 03.10.2022).

Також припинено доставку поштових відправлень до/з російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. № 100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022).

За наведених обставин, суд не має можливості для направлення ухвал суду ані безпосередньо на адресу відповідача, ані шляхом направлення доручення, ані іншими дипломатичними каналами, у зв`язку з чим єдиним можливим повідомленням відповідача про розгляд справи є розміщення оголошень на сайті Судової влади України.

Враховуючи наведене, з метою належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, судом були розміщені відповідні оголошення на сайті господарського суду міста Києва.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2023 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25.01.2006 року № 1-5/45 в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 08.11.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" здійснює оптову торгівлю алкогольними напоями вітчизняного та іноземного виробництва згідно з ліцензією на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) від 28.08.2021 року № 00060 (дійсна до 28.08.2026 року).

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Дистриб`юшн компані" (далі - Товариство) вказувало на те, що для провадження господарської діяльності 10.11.2021 року між ним та Приватним акціонерним товариством "Одеський Коньячний Завод" було укладено договір поставки (на умовах дистрибуції) № 10/11/21, за умовами якого Приватне акціонерне товариство "Одеський Коньячний Завод" (постачальник) зобов`язалося поставляти Товариству (дистриб`ютору) товар (алкогольні напої) окремими партіями згідно узгоджених постачальником замовлень дистриб`ютора, які останній надає постачальнику в письмовій, електронній формі або засобами факсимільного зв`язку, а дистриб`ютор зобов`язується прийняти товар, оплатити його, а також організувати його подальше зберігання, управління товаром, його рух від постачальника до клієнтів (суб`єктів господарської діяльності, оптові, роздрібні та кінцеві покупці товару), а також продаж та просування на умовах, визначених цим договором; постачальник надає дистриб`ютору право на дистрибуцію (продаж) товару клієнтам під торговими марками: ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda", ТМ "Черноморский", ТМ "Своя Лінія" на всій території України. Перелік не є винятковим.

За умовами пунктів 4.1, 4.2 договору № 10/11/21 товар поставляється на умовах FCA склад постачальника: м. Одеса, вул. Желябова, 3; Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 1, відповідно до правил "ІНКОТЕРМС 2010". Поставка товару вважається здійсненою коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий дистриб`ютором в узгодженому місці. Датою поставки вважається дата, вказана у видатковій (товарній) та/або товаротранспортній накладній.

Право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить до дистриб`ютора в момент його поставки (пункт 4.7 цієї угоди).

01.11.2021 року між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" було укладено договір поставки (на умовах дистрибуції) № 01/11-ГП, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" (постачальник) зобов`язалося поставляти позивачу (дистриб`ютору) товар (алкогольні напої) окремими партіями згідно узгоджених постачальником замовлень дистриб`ютора, які останній надає постачальнику в письмовій, електронній формі або засобами факсимільного зв`язку, а дистриб`ютор зобов`язується прийняти товар, оплатити його, а також організувати його подальше зберігання, управління товаром, його рух від постачальника до клієнтів (суб`єктів господарської діяльності, оптові, роздрібні та кінцеві покупці товару), а також продаж та просування на умовах, визначених цим договором; постачальник надає дистриб`ютору право на дистрибуцію (продаж) товару клієнтам під торговими марками: ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff") та іншими на всій території України.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору № 01/11-ГП товар поставляється на умовах FCA склад постачальника (Запорізька обл., Запорізький р-н, село Хортиця, пров. Сонячний, буд. 5А) відповідно до правил "ІНКОТЕРМС 2010". Поставка товару вважається здійсненою коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий дистриб`ютором в узгодженому місці. Датою поставки вважається дата, вказана у видатковій (товарній) та/або товаротранспортній накладній.

Право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить до дистриб`ютора в момент його поставки (пункт 4.7 цієї угоди).

01.11.2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЇРОВО ВАЙНЕРІ" укладено договір поставки № 01-21ГП, за умовами останнє передає у власність Товариства алкогольні напої в асортименті, а позивач зобов`язується прийняти цей товар, своєчасно здійснювати оплату в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 6.10, 6.11 цього правочину встановлено, що дата доставки товару є дата його приймання покупцем на складі постачальника. Право власності на товар, ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця у момент закінчення передачі товару покупцю на складі постачальника, що підтверджується підписами уповноважених осіб у товарних накладних.

Судом також встановлено, що для зберігання придбаної позивачем алкогольної продукції Товариство орендувало відповідні складські приміщення на території Донецької, Запорізької, Чернігівської, Харківської та Сумської областей.

Так, 01.10.2021 року між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАРСОВ ГРУП" укладено договір оренди № 11, за умовами якого останнє надало, а позивач прийняв у строкове платне користування частини складу Ч-1 площею 260,25 м2, що знаходиться за адресою: 87519, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Уральська, 84.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 22.10.2021 року до договору оренди від 22.10.2021 року № 11 позивач прийняв в оренду вищезазначене нерухоме майно та розмістив там придбаний у постачальників товар під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Villa Mare", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури" ("Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители"), "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується копіями долучених позивачем до позовної заяви відповідного акту приймання передачі нежитлових приміщень та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198520 від 12.10.2021 року.

01.10.2021 року між Товариством та Мелітопольською міжрайонною оптово торгівельною базою укладено договір оперативної оренди об`єкта нерухомості № 23/2, за умовами якого остання передала, а позивач прийняв у строкове платне користування складське приміщення загальною площею 313 м2, яке розташоване за адресою: 72302, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Польова, 1.

За умовами пункту 1.3 договору № 23/2 об`єкт оренди використовується орендарем в господарській діяльності (для розміщення складу).

Згідно з актом приймання-передачі в оперативну оренду об`єкта нерухомості від 12.10.2021 року позивач прийняв в оренду вищезазначений склад та розмістив там товар, а саме: придбану в постачальників алкогольну продукцію під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Villa Mare", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури", "Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители", "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями відповідного акту приймання-передачі в оперативну оренду об`єкта нерухомості від 12.10.2021 року та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198510 від 12.10.2021 року.

30.09.2021 року між Товариством та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 04/21, за умовами якого останній передав позивачу в платне користування протягом строку, встановленого цим договором, нежилі приміщення загальною площею 225 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а Товариство зобов`язалося користуватися цими приміщеннями і оплачувати таке користування відповідно до умов та в порядку, встановленому цим договором, а після закінчення строку користування - повернути їх в тому ж стані, в якому воно їх отримало, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до пункту 1.4 договору № 04/21 орендар використовує приміщення для ведення власної господарської діяльності, для розміщення офісу та складу.

Згідно з актом прийому-передачі нежитлового приміщення позивач прийняв в оренду вищезазначені нежитлові приміщення та розмістив там товар, а саме: придбану в постачальників алкогольну продукцію під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Villa Mare", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури" ("Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители"), "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями відповідного акту приймання-передачі та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198517 від 12.10.2021 року.

01.10.2021 року між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСІС-УКРАЇНА" укладено договір оренди № 13-08/21, за умовами якого останнє передало, а позивач прийняв у строкове платне володіння та користування капітальне складське приміщення № 2 (літ. "Б") загальною площею 354,8 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом прийому-передачі об`єкту за договором № 13-08/21 від 01.10.2021 року позивач прийняв в оренду вищенаведене капітальне складське приміщення та розмістив там товар, а саме: придбану в постачальників алкогольну продукцію під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Villa Mare", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури" ("Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители"), "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями відповідного акту прийому-передачі об`єкту та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198511від 12.10.2021 року.

01.10.2021 року між Товариством та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 1, за умовами якого остання передала позивачу в платне користування протягом строку, встановленого цим договором, нежилі приміщення загальною площею 378,77 м2, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, село Новий Білоус, вулиця Квітнева, 15а, а Товариство зобов`язалося користуватися цими приміщеннями і оплачувати таке користування відповідно до умов та в порядку, встановленому цим договором, а після закінчення строку користування - повернути їх в тому ж стані, в якому воно їх отримало, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до пункту 1.4 договору № 1 орендар використовує приміщення для ведення власної господарської діяльності, для розміщення офісу та складу.

Згідно з актом приймання-передачі приміщень позивач прийняв в оренду вищезазначені нежитлові приміщення та розмістив там товар, а саме: придбану в постачальників алкогольну продукцію під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Villa Mare", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури" ("Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители"), "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями відповідного акту приймання-передачі та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198514 від 12.10.2021 року.

Крім того, 01.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" (орендар) та Товариством з додатковою відповідальністю "Оптово-виробничої торгівлі оптвиробторг" укладено договір оренди складського приміщення № 14/20, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне користування без права викупу складське приміщення за адресою: місто Харків, провулок Унецький, 1-А (літ. Б-5), а орендар зобов`язався прийняти, оплатити користування і повернути приміщення орендодавцю на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до підписаного сторонами договору № 14/20 акту приймання-передавання в оренду від 01.01.2020 року, третя особа прийняла в оренду складське приміщення загальною площею 460,9 м2, розташоване на другому поверсі п`ятиповерхової складської будівлі за адресою: місто Харків, провулок Унецький, 1-А (літ. Б-5).

Разом із тим, 01.10.2021 року між позивачем та третьою особою укладено договір відповідального зберігання № 01-10/21, за умовами якого позивач (поклажодавець) передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" (зберігач) приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього договору алкогольні напої, що належать на праві власності Товариству.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору № 01-10/21 адреса зберігання: місто Харків, провулок Унецький, 1-А (2-ий пов. скл. літ. Б-5), загальна площа 460,9 м2. Приймання майна на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється сторонами за актами приймання-передачі, які є невід`ємною частиною цього договору.

Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього договору (пункт 5.2 договору № 01-10/21).

Згідно з актом приймання-передачі від 11.10.2021 року № 1 позивач передав, а третя особа прийняла на відповідальне зберігання (на складі на провулку Унецькому, 1-А у місті Харкові) за договором № 01-10/21 майно - придбані в постачальників алкогольні напої під торговими марками ТМ "ДЕСНА", ТМ "Shustoff", ТМ "Аркадія", ТМ "Золотий Дюк", ТМ "Ювілейний", ТМ "Чайка", ТМ "Одеса", ТМ "Lе Bristol", ТМ "Київ", ТМ "Gudauri", ТМ "Chocolatier", ТМ "Oreanda" ("Кабарне", "Шардоне", "Бастардо", "Мускат", "Шато де Ришелье", "Мускат Премиум", "Кабарне Мерло", "Пино Нуар", "Кагор", "Пино Блан"), ТМ "Черноморский", ТМ "Villa Mare", ТМ "Своя Лінія", ТМ "United Stars", ТМ "Народна марка", ТМ "Старинний рецепт", горілки ТМ "Медовуха", горілки ТМ "Мороша", горілки ТМ "Первак", горілки ТМ "Хортиця", горілки ТМ "Шустофф", ТМ "Благофф" ("Blagoff"), ТМ "Гудаури" ("Алазанская долина", "Саперави", "Ркацители"), "Микадо", "Сакура", "Шато де Боде Grand Blank", "Шато де Боде Grand Rouge", що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями відповідного акту прийому-передачі та довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 198508 від 12.10.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищенаведених договорів поставки № 10/11/21, № 01/11-ГП, № 01-21ГП Товариство придбало у його контрагентів алкогольну продукцію та розмістило її на складах для зберігання на території Донецької, Запорізької, Чернігівської, Харківської та Сумської областей, що підтверджується наданими позивачем первинними документами: видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, відомостями про вантаж. Разом із тим, за поясненнями Товариства, не спростованими відповідачем, первинна бухгалтерська документація, на підставі якої здійснювалася поставка алкогольної продукції на його склади у Донецькій (місто Дружківка, місто Маріуполь) та Запорізькій (місто Мелітополь) областях, знаходилася безпосередньо на зазначених складах. Проте працівники Товариства позбавлені можливості потрапити на зазначені склади, оскільки міста Маріуполь та Мелітополь знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, а в місті Дружківка продовжуються активні бойові дії. Враховуючи наведене, позивач вказав про відсутність у нього фізичної можливості надати первинну документацію, складену за наслідками поставки товару на склади позивача у місті Дружківка Донецької області на суму 20 995 587,00 грн., у місті Маріуполі Донецької області на суму 11 069 129,94 грн., у місті Мелітополі Запорізькій області на суму 14 747 869,02 грн. Разом із тим, вищенаведені обставини підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи документами.

Так, у позовній заяві Товариство вказувало, що зважаючи на введення в Україні 23.02.2022 року згідно з Указом Президента України № 63/2022 надзвичайного стану, позивачем того ж дня (23.02.2022 року) проведено інвентаризацію наявності належної йому алкогольної продукції на відповідних складах.

23.02.2022 року відповідно до наказу № 3 на складі позивача за адресою: 87519, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Уральська, 84 проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей. Згідно з відомостями результатів інвентаризації № 3 станом на 23.02.2022 року на орендованому Товариством за договором від 01.10.2021 року № 11 складі знаходилася алкогольна продукція у кількості 273143 пляшки загальною вартістю 11 069 129,94 грн., що належала позивачу на праві власності.

Згідно з розписками, наданими матеріально відповідальними особами Товариства до початку проведення інвентаризації, всі витратні та прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності поступили від комірників, оприбутковані, а вибулі - списані у видаток. Всі залишки товарно-матеріальних цінностей вказані в оборотних відомостях перевірені та помилок не містять.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями наказу про проведення інвентаризації від 23.02.2022 року № 3, відомостями результатів інвентаризації № 1 та № 2 станом на 01.09.2022 року, розписками керуючого складом та комірника, довідкою головного бухгалтера Товариства від 06.03.2023 року № 06/03-2022/003.

23.02.2022 року за результатами означеної інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 23.02.2022 року на складі за адресою: 72302, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Польова, 1, нараховувалося 300268 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 14 747 869,02 грн., що підтверджується довідкою головного бухгалтера Товариства від 06.03.2023 року № 06/03-2022/002.

23.02.2022 року за результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 23.02.2022 року на складі за адресою: Донецька область, місто Дружківка, вулиця Привокзальна, 6-А, нараховувалося 418415 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 20 995 587,00 грн., що підтверджується довідкою головного бухгалтера позивача від 06.03.2023 року № 06/03-2022/001.

23.02.2022 року за результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 23.02.2022 року на складі за адресою: 40022, місто Суми, вулиця Юрія Вєтрова, 21-А, нараховувалося 835188 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 46 488 472,44 грн., що підтверджується довідкою бухгалтера позивача.

23.02.2022 року за результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 23.02.2022 року на складі позивача за адресою: Чернігівська область, село Новий Білоус, вулиця Квітнева, 15-А, нараховується 636741 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 33 867 455,28 грн., що підтверджується довідкою бухгалтера Товариства.

23.02.2022 року за результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 23.02.2022 року на складі за адресою: місто Харків, провулок Унецького, 1-А, нараховувалося 743287 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 39 849 044,64 грн., що підтверджується довідкою бухгалтера Товариства.

У той же час, у зв`язку з початком повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, 24.02.2022 року Президентом України було видано Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до якого з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан.

У позовній заяві Товариство вказувало, що починаючи з 24.02.2022 року на територіях місцезнаходження орендованих складів позивача: села Новий Білоус Чернігівської області, міста Суми, міста Харкова, міста Маріуполя та міста Дружківки Донецької області, міста Мелітополя Запорізької області, велися бойові дії. Співробітники Товариства не могли потрапити на вищезазначені склади, оскільки це було небезпечним для їх життя та здоров`я, внаслідок чого позивач втратив доступ до належної йому алкогольної продукції, яка знаходилася на зазначених складах, не міг вивезти таку продукцію у безпечне місце, відчужити, передати на зберігання чи вжити будь-яких інших заходів, спрямованих на збереження цього майна.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 "Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" станом на 22.12.2022 року до територій, на яких ведуться/велися бойові дії відносяться Сумський район Сумської області з 25.05.2022 року, де знаходиться склад позивача (місто Суми); Харківський район Харківської області з 24.02.2022 року, де знаходиться склад позивача (місто Харків); вся територія Чернігівської області з 24.02.2022 року по 03.04.2022 року, де знаходиться склад позивача (село Новий Білоус); Дружківська міська територіальна громада Донецької області з 24.02.2022 року, де знаходиться склад позивача (місто Дружківка). До тимчасово окупований територій військами російської федерації відноситься вся територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022 року, де знаходиться склад позивача (місто Маріуполь); вся територія Мелітопольського району Запорізької області з 25.02.2022 року, де знаходиться склад позивача (місто Мелітополь).

Відтак, складські приміщення Товариства знаходяться на окупованих відповідачем територіях України, а також на територіях проведення бойових дій.

У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Маріуполь Донецької області, де знаходиться склад позивача, Товариство втратило доступ до належної йому алкогольної продукції на загальну вартість 11 069 129,94 грн., що підтверджується документами інвентаризації, довідкою № 06/03-2022/003 від 06.03.2023 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1157, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Внаслідок тимчасової окупації міста Мелітополь Запорізької області позивач втратив доступ до належної йому алкогольної продукції на складі у вказаному місті на загальну вартість 14 747 869,02 грн., що підтверджується документами інвентаризації, довідкою № 06/03-2022/002 від 06.03.2023 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1157, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Внаслідок активних бойових дій та постійних обстрілів міста Дружківка Донецької області позивач з 28.04.2022 року позбавлений можливості потрапити до складу, розташованого у цьому населеному пункті, використовувати означений склад та відповідну алкогольну продукцію у своїй господарській діяльності, вжити заходів для збереження такої продукції шляхом перевезення її у безпечне місце тощо, у зв`язку з чим Товариство понесло збитки у розмірі вартості вказаної продукції на суму 20 995 587,00 грн., що підтверджується довідкою № 06/03-2022/001 від 06.03.2023 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1160, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Отримавши можливість доступу до складів у селі Новий Білоус Чернігівської області, у місті Харкові та у місті Суми, працівники позивача провели огляд відповідних складських приміщень та виявили, що склади мають ознаки злому, двері та вікна пошкоджені, всередині приміщень безлад, на підлозі розбиті пляшки, у ящиках відсутня алкогольна продукція, що підтверджується актами огляду приміщення від 28.04.2022 року, від 11.05.2022 року та від 19.08.2022 року.

01.09.2022 року відповідно до наказу № 8 на складі позивача за адресою: 40022, місто Суми, вулиця Юрія Вєтрова, 21-А, працівниками Товариства проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей. За результатами цієї інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку на означеному складі нараховується 835188 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 46 488 472,44 грн.

Під час фактичної перевірки кількості товарно-матеріальних цінностей шляхом перерахунку, виявлена нестача належних позивачу на праві власності товарно-матеріальних цінностей у кількості 200 906 пляшок алкогольної продукції загальною вартістю 10 100 334,84 грн. Фактична наявність товарно-матеріальних цінностей на цьому складі становила 634 282 пляшки алкогольної продукції на суму 36 388 137,60 грн.

Згідно з наявними у матеріалах справи розписками, наданими матеріально відповідальними особами позивача, до початку проведення інвентаризації всі витратні та прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності поступили від комірників, оприбутковані, а вибулі - списані у видаток. Всі залишки товарно-матеріальних цінностей, вказані в оборотних відомостях, перевірені та помилок не мають.

Зазначені обставини підтверджуються відповідним наказом про проведення інвентаризації, розписками, довідкою бухгалтера Товариства, відомостями результатів інвентаризації № 8 станом на 01.09.2022 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1160, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Відтак, внаслідок збройної агресії відповідача та ведення останнім бойових дій на території Сумського району позивач втратив доступ до складу в місті Суми та був позбавлений можливості вчинити дії щодо збереженості свого майна, що призвело до розграбування такого майна та нанесенню Товариству збитків у розмірі 10 100 334,84 грн.

01.09.2022 року відповідно до наказу № 4 на складі позивача за адресою: місто Харків, провулок Унецького, 1-а, проведено інвентаризацію належних Товариству товарно-матеріальних цінностей. За результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку на означеному складі нараховується 835188 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 39 849 044,64 грн.

Під час фактичної перевірки кількості товарно-матеріальних цінностей шляхом перерахунку, виявлена нестача належних позивачу на праві власності товарно-матеріальних цінностей у кількості 276 201 пляшок алкогольної продукції загальною вартістю 14 277 408,54 грн. Фактична наявність товарно-матеріальних цінностей на цьому складі становила 476 086 пляшки алкогольної продукції на суму 25 571 636,10 грн.

Згідно з наявними у матеріалах справи розписками, наданими матеріально відповідальними особами позивача, до початку проведення інвентаризації всі витратні та прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності поступили від комірників, оприбутковані, а вибулі - списані у видаток. Всі залишки товарно-матеріальних цінностей, вказані в оборотних відомостях, перевірені та помилок не мають.

Означені обставини підтверджуються відповідним наказом про проведення інвентаризації, розписками, довідкою бухгалтера Товариства, відомостями результатів інвентаризації № 4 станом на 01.09.2022 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1160, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Відтак, внаслідок збройної агресії відповідача та ведення останнім бойових дій на території Харківського району позивач втратив доступ до складу в місті Харкові та був позбавлений можливості вчинити дії щодо збереженості свого майна, що призвело до розграбування такого майна та нанесенню Товариству збитків у розмірі 14 277 408,54 грн.

01.09.2022 року відповідно до наказу № 10 на складі позивача за адресою: Чернігівська область, село Новий Білоус, вулиця Квітнева, 15-А, проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей. За результатами інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку на означеному складі нараховується 636 741 пляшок алкогольної продукції на загальну суму 33 867 455,28 грн.

Під час фактичної перевірки кількості товарно-матеріальних цінностей шляхом перерахунку, виявлена нестача належних позивачу на праві власності товарно-матеріальних цінностей у кількості 177520 пляшок алкогольної продукції загальною вартістю 8 320 712,64 грн. Фактична наявність товарно-матеріальних цінностей на цьому складі становила 459 221 пляшки алкогольної продукції на суму 25 546 742,64 грн.

Згідно з наявними у матеріалах справи розписками, наданими матеріально відповідальними особами позивача, до початку проведення інвентаризації всі витратні та прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності поступили від комірників, оприбутковані, а вибулі - списані у видаток. Всі залишки товарно-матеріальних цінностей, вказані в оборотних відомостях, перевірені та помилок не мають.

Вказані обставини підтверджуються відповідним наказом про проведення інвентаризації, розписками, довідкою бухгалтера Товариства, відомостями результатів інвентаризації № 1 та № 2 станом на 01.09.2022 року, сертифікатом про форс-мажорні обставини № 2300-23-1160, виданим Запорізькою торгово-промисловою палатою.

Відтак, внаслідок збройної агресії відповідача та ведення останнім бойових дій на території Чернігівської області позивач втратив доступ до складу у селі Новий Білоус та був позбавлений можливості вчинити дії щодо збереженості свого майна, що призвело до розграбування такого майна та нанесенню Товариству збитків у розмірі 8 320 712,64 грн.

Таким чином, Товариство втратило належне йому на праві власності майно на загальну суму 79 511 042,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом втрати та розкрадання майна позивач звернувся з відповідними заявами про вчинення кримінального правопорушення до органів Національної поліції.

20.08.2022 року Солом`янським УП ГУНП у м. Києві порушено кримінальне провадження № 0001845 за фактом втрати та розкрадання алкогольної продукції Товариства на складах у місті Маріуполі Донецької області, у місті Мелітополі Запорізької області, у селі Новий Білоус Чернігівської області, у місті Харкові та у місті Суми, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України. На час розгляду судом справи № 910/4563/23 у наведеному кримінальному провадженні ведеться слідство та тривають слідчі дії.

29.12.2022 року Солом`янським УП ГУНП у м. Києві порушено кримінальне провадження № 0002923 за фактом розкрадання алкогольної продукції позивача на складі у місті Дружківка Донецької області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України. На час розгляду судом справи № 910/4563/23 у наведеному кримінальному провадженні ведеться слідство та тривають слідчі дії.

Слід також зазначити, що сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати № 2300-23-1157 (лист від 09.03.2023 року № 03.3/299) Товариству засвідчено настання форс-мажорних обставин щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, виходячи з бази оподаткування, визначеної з урахуванням п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, а саме: нарахування податкових зобов`язань в сумі 4 302 833,16 грн., а саме: військову агресію відповідача проти України, що стало підставою для введення воєнного стану (тимчасова окупація м. Мелітополь Запорізької області та м. Маріуполь Донецької області) та внаслідок чого відбулося знищення та пошкодження товарно-матеріальних цінностей Товариства на загальну суму 25 816 998,96 грн., які знаходилися на вищезазначених складах у цих населених пунктах.

Сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати № 2300-23-1160 (лист від 09.03.2023 року № 03.3/298) Товариству засвідчено настання форс-мажорних обставин щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, виходячи з бази оподаткування, визначеної з урахуванням п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, а саме: нарахування податкових зобов`язань в сумі 8 949 007,17 грн., а саме: військову агресію відповідача проти України, що стало підставою для введення воєнного стану (активні бойові дії, розграбування складів підприємства) та внаслідок чого відбулося знищення та пошкодження товарно-матеріальних цінностей Товариства на загальну суму 53 694 043,02 грн., які знаходилися на складах у місті Харкові, місті Суми, у селі Новий Білоус Чернігівської області, місті Дружківка Донецької області.

Зважаючи на викладене, відповідач як держава агресор вчинив дії, що позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на майно, оскільки Товариство було позбавлене можливості доступу до належного йому майна та вивезення цього майна і збереження його у цілісному і непошкодженому стані, що призвело до розкрадання та пошкодження алкогольної продукції.

Враховуючи те, що саме внаслідок окупації та здійснення неконтрольованих протиправних дій зі сторони російських військ на окремих територіях Харківської, Сумської, Чернігівської, Донецької та Запорізької областей, відсутності доступу до складських приміщень, відсутності можливості забезпечити належні умови зберігання алкогольної продукції, позивач зазнав збитків у розмірі вартості втраченого майна на суму 79 511 042,00 грн., Товариство звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Товариство визначило відповідачем державу - російську федерацію в особі її міністерства юстиції.

Згідно з частиною 1 статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже, Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

Разом із тим, згідно з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 року в справі № 428/11673/19, загальновідомим (тобто таким, що не потребує доказування) є те, що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду російської федерації.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12), передбачають, що договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

У даному випадку суд не вбачає підстав для застосування суверенного судового імунітету відповідача, виходячи з наступного.

Як Україна, так і російська федерація були учасницями Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (далі - Конвенція про правову допомогу). Вказана Конвенція підписана і Україною, і РФ та ратифікована: Україною - відповідно до Закону України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР; РФ - відповідно до Федерального закону від 04.08.1994 року № 16-ФЗ.

Слід зазначити, що відповідно до Закону України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 12.01.2023 року № 2855-IX (дата набрання чинності - 05.02.2023 року) Україна вийшла з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-XII).

Згідно зі статтею 1 Конвенції про правову допомогу громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, які проживають на її території, користуються на територіях усіх інших Договірних Сторін щодо своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, які проживають на її території, мають право вільно та безперешкодно звертатися до судів, прокуратури та інших установ інших Договірних Сторін, до компетенції яких належать цивільні, сімейні та кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що й громадяни цієї Договірної Сторони. Положення цієї Конвенції застосовуються також до юридичних осіб, створених відповідно до законодавства Договірних Сторін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 42 Конвенції про правову допомогу у справах про відшкодування шкоди (крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій), компетентним є суд Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. При цьому, наведена Конвенція про правову допомогу не містить жодних застережень щодо юрисдикції відповідному суду спорів про відшкодування шкоди, відповідачем у яких виступає держава чи державні органи відповідної Договірної Сторони.

Разом із тим, позивач, як суб`єкт господарювання, не перебував і не перебуває у будь-яких зобов`язальних відносинах як приватно-правового, так і публічно-правового характеру, із жодним з органів відповідача, а отже ні належне, ні неналежне виконання будь-яких обов`язків органів державної влади російської федерації перед позивачем неможливе. При цьому, завдання позивачу збитків внаслідок збройної агресії не може бути проявом реалізації будь-яких обов`язків будь-якого із органів РФ в силу своєї явної протиправності, визнаної міжнародними інституціями, зокрема ООН.

Із урахуванням положень статті 42 Конвенції про правову допомогу, щодо відповідної категорії спорів існує явно виражена відмова РФ від імунітету на підставі укладеного міжнародного договору.

Виходячи з наведеного, російська федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяні позивачу збитки.

Також судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.04.2022 року в справі № 308/9708/19, яка полягає у тому, що після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Аналогічна правова позиція щодо судового імунітету держави визначена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 року в справі № 428/11673/19, від 22.06.2022 року в справі № 311/498/20, від 12.10.2022 року в справі № 463/14365/21; постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 року в справі № 990/80/22.

Відтак, судовий імунітет РФ у даному випадку на спірні правовідносини не поширюються.

Вирішуючи питання щодо застосування норм матеріального права у даному спорі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 42 Конвенції про правову допомогу зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки подія, яка стала підставою для вимог про відшкодування шкоди мала місце на території України, то застосовним матеріальним законом при розгляді даного спору є матеріальний закон України.

Одночасно, відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Аналогічна за змістом норма викладена у статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтями 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, міжнародне право в Україні не потребує трансформації в національне право, а включається та автоматично діє у складі національного або внутрішнього законодавства. Акт ратифікації міжнародного договору Україною інкорпорує його до національного права; звичаєве міжнародне право так само розглядається як частина національного права.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню матеріальний закон України, включно з відповідними положеннями міжнародних договорів, як частиною системи національного законодавства України.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків та їх розміру;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками;

4) вини.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад господарського правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки, в даному випадку, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 року в справі № 910/5349/20.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 Цивільного кодексу України).

Разом із тим, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

З огляду на вказане обов`язковою умовою притягнення відповідача до відповідальності за завдану шкоду є встановлення протиправності його дій відповідно до положень застосованого матеріального закону.

Так, відповідно до Конституції України Україна є суверенна і незалежна. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Як було зазначено вище, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 був введений воєнний стан в Україні з 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

У пункті 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14.12.1974 року як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Меморандумом про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, відповідно до пункту 2 якого російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки держави учасниці, у тому числі відповідач, підтвердили зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і гарантували, що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 01.03.2022 року № A/ES-11/L.1 визнано акт агресії РФ проти України в порушення пункту 2 4) статуту ООН та звернено до росії вимогу негайно припинити застосування сили по відношенню до України та вивести збройні формування РФ з України.

Наказом Міжнародного суду справедливості ООН від 16.03.2022 року № 182 зобов`язано російську федерацію негайно припинити військові дії, які вона розпочала 24.02.2022 року на території України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 року про заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022 року.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними.

Також при визначенні протиправності дій відповідача (у тому числі відносно часткової окупації Донецької та Запорізької областей та ведення бойових дій на території Сумської, Харківської та Чернігівської областей) підлягають врахуванню загальновизнаний і засадничий загальний принцип права, який полягає в тому, що будь-яке порушення зобов`язання тягне за собою обов`язок надати відшкодування (відображений Постійною палатою міжнародного правосуддя у справі Про фабрику в Хожуві (Case concerning the factory at Chorzow), рішення № 13 від 13.09.1928, а також одна із засад сучасного правового порядку "ex injuria non oritur jus" (із беззаконня не виникає право), який відображений у Консультативному висновку Міжнародного суду справедливості "Правові наслідки для держав подальшої присутності Південної Африки в Намібії незважаючи на Резолюцію Ради Безпеки 276 (1970)".

У цій справі протиправність дій відповідача підтверджується наявними у справі доказами, на неї прямо вказують відповідні положення матеріального закону.

Також позивачем доведено, а судом встановлено - заподіяння шкоди Товариству діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою позивачеві шкодою.

Так, саме внаслідок збройної військової агресії відповідача проти України, зокрема, на території Донецької, Запорізької, Сумської, Харківської та Чернігівської областей, відбулося знищення та пошкодження товарно-матеріальних цінностей Товариства на загальну суму 79 511 042,00 грн., які знаходилися на складах у місті Харкові, місті Суми, у селі Новий Білоус Чернігівської області, містах Дружківка та Маріуполь Донецької області, місті Мелітополі Запорізької області.

Отже, зважаючи на відсутність у матеріалах справи жодних доказів недобросовісності Товариства (а також третьої особи як зберігача за договором № 01-10/21), суд дійшов висновку про те, що саме вищевказані протиправні дії російської федерації призвели до фактичної втрати позивачем належного йому та завдання Товариству збитків на суму 79 511 042,00 грн., розмір яких у встановленому законом порядку підтверджений наданими позивачем первинними документами, відомостями результатів інвентаризації, розписками відповідальних осіб Товариства, бухгалтерськими довідками тощо.

Враховуючи викладене, судом встановлена наявність повного складу цивільного правопорушення у вигляді заподіяння шкоди Товариству, що має своїм наслідком відшкодування такої шкоди новому кредиторові - Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" в розмірі і в порядку, передбаченим цивільним законодавством.

Відтак, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" про стягнення з відповідача збитків у розмірі 79 511 042,00 грн., завданих внаслідок військової агресії, збройного вторгнення російської федерації та зниження і пошкодження майна позивача, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку із чим означений позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача та підлягають стягненню в дохід Державного бюджету України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у порядку пункту 22 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, місто москва, вулиця житня, будинок 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" (03056, місто Київ, вулиця Польова, будинок 24; ) 79 511 042 (сімдесят дев`ять мільйонів п`ятсот одинадцять тисяч сорок дві) грн. 00 коп. збитків.

3. Стягнути з держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, місто москва, вулиця житня, будинок 14) в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 939 400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.11.2023 року.

Суддя В.С. Ломака