ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р. Справа№ 910/14492/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Прибильський В.Г. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 про відмову у забезпеченні позову

у справі № 910/14492/23 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна"

про стягнення 2 399 878,89 грн,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Киває від 14 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ" Дніпропетровської області про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ" 22.09.2023 подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення коштів шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявлених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем доведено наявність підстав для забезпечення позову, оскільки він сплатив відповідачу передоплату в розмірі 2952526,82 грн, однак відповідач не здійснив поставку продукції (вантажного автомобіля), тривалий час ігнорує вимоги позивача та не повернув кошти, у відповідача відсутні кошти на банківських рахунках та відсутнє ліквідне майно, за рахунок якого було б можливе фактичне виконання рішення суду у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог, зокрема статутний капітал складає 1000 грн, а наявне нерухоме майно (земельні ділянки, будівлі) та рухоме майно (транспортні засоби) передані в заставу банку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявності підстав для забезпечення позову, а відповідач вчиняє активні дії по врегулюванню ситуації, зокрема у лютому 2023 року повідомив про готовність поставки продукції зі зміщенням строку та компенсувати 10% річних до дати отримання товару і безкоштовно проводити регламентне сервісне обслуговування автомобіля протягом року, а у березні повідомив про повернення коштів частинами і на даний час вже повернув позивачу 1152526,82 грн і продовжує здійснювати повернення коштів.

Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів оскарження вбачається, що у вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ" звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" про стягнення 1 800 000,00 грн попередньої оплати (авансового платежу) за непоставлений товар за договором постачання №2687/003254 від 27.10.2022, 496 589,70 грн пені, 33 933,60 грн 3% річних та 69 355,59 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов`язання щодо поставки вантажного автомобілю у встановлений договором строк (до 31.11.2022), на вимогу позивача не повернув всю суму попередньої оплати і лише з травня по липень 2023 року здійснив часткове повернення грошових коштів в загальній сумі 1 152 526,82 грн.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку відповідача № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Восток" та на будь-яких інших рахунках, які будуть виявлені під час виконання заходів забезпечення позову в межах розміру заявлених позовних вимог.

Заява мотивована тим, що відповідач тривалий час ухиляється від повернення коштів, перерахованих ним в рахунок попередньої оплати за договором № 2687/003254 від 27 жовтня 2022 р, розмір заборгованості відповідача перед позивачем є значним, також вказував на наявність заборгованості у відповідача перед іншими кредиторами.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчить про недобросовісність відповідача щодо повернення попередньої оплати і це може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд прийшов до висновку щодо відсутності обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не доведено тих підстав, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст. 137).

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або іншими особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

З матеріалів оскарження, вбачається, що позивач просив накласти арешт на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 399 878,89 грн, вказуючи на те, що наявність арештів на поточних рахунках і коштах відповідача надасть йому стимул вчиняти процесуальні дії, надавати докази своєчасно та у відповідача відпаде будь-яке бажання затягувати розгляд справи.

Однак, при цьому заявником до заяви про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, ухиляння відповідача від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а доводи позивача зводяться виключно до припущень про таку можливість, які ґрунтуються на порушенні відповідачем строків повернення попередньої оплати, малого статутного капіталу, перебування майна в заставі у банку та наявність судових і виконавчих проваджень, що саме по собі не може свідчити про ухилення відповідача від сплати коштів у випадку задоволення позову, враховуючи, що як зазначив сам позивач у позовній заяві, відповідачем здійснюються дії по поверненню попередньої оплати і значна частина коштів вже повернута.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов підставного висновку про те, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає до задоволення.

При цьому, відмова у забезпеченні позову не позбавляє позивача права повторно подати заяву про забезпечення позову, з наданням переконливих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані із поданням апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК України ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Авто Транс АГ" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - без змін.

2. Матеріали оскарження повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 20.11.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук