ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" листопада 2023 р. м. Житомир Справа № 906/751/22
Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.
за участю секретаря судового засідання: Стретович Н.К.
за участю представників сторін:
від позивача: Ващук Ю.С., адвокат, ордер серії АМ №1035803 від 03.11.22р.
від відповідача: не прибув
розглянувши питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у справі
за позовом фізичної особи ОСОБА_1
до Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс"
про визнання недійсним рішення правління
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.04.23р. позов задоволено частково; визнано недійсним рішення правління Міської громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок", оформлене протоколом № 02-19 від 26.02.2019, про позбавлення повноважень Голови правління ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків; закрито провадження за позовною вимогою визнати недійсним рішення правління Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок Авто", оформлене протоколом №4 від 23.04.2019, про виключення із членів ГО "Гаражного кооперативу "Світанок Авто" ОСОБА_1 за систематичне порушення громадського порядку та несплату членських внесків, та невиконання правил статуту ГО "Гаражного кооперативу "Світанок Авто"; в решті позову відмовлено; стягнуто з Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок Плюс" (10020, м. Житомир, пров. 4-й Вільський, 30, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - 2481,00грн судового збору. Призначено судове засідання для вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу на 04 травня 2023 о 15:30год.

Через діловодну службу надійшли такі документи:

- 14.04.23р. клопотання ГО ГК "Світанок Плюс" про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката Струкової Л.В. в сумі 15 000, 00грн;

- 19.04.23р. заява представника позивача адвоката Ващук Ю.С. про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00грн ;

- 19.04.23р. заява відповідача ГО "ГК "Світанок плюс" про виправлення технічних помилок, допущених при складанні акту приймання-передачі наданих послуг разом з виправленим актом приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги по справі №906/751/22 від 13.04.23р. та який просить врахувати при ухваленні додаткового рішення.

Ухвалою суду від 12.05.23р. господарський суд відклав вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу до повернення матеріалів справи №906/751/22 в паперовій формі з Північно-західного апеляційного господарського суду.

06.11.23р. справа №906/751/22 повернулася до Господарського суду Житомирської області .

Ухвалою суду від 09.11.23р. призначено судове засідання для розгляду питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу на 20.11.23р. о 14:30год., про що повідомлено представників сторін, адвокатів Ващук Ю.С. та Струкову Л.В., про дату, час та місце його проведення.

У судовому засіданні 20.11.23р. представник позивача адвокат Ващук Ю.С. в усній формі підтримала заяву від 13.04.23р. ( отримана судом 19.04.23р.) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00грн шляхом їх стягнення у повному обсязі на користь позивача, навівши відповідні мотиви, про що зафіксовано у протоколі судового засмідання.

Представник відповідача адвокат Струкова Л.В. у судове засідання не прибула. До початку судового засідання 14:30 год. 20.11.23р. від сторони відповідача не отримано заяв/клопотань з процесуальних питань. Після завершення судом стадії безпосереднього дослідження доказів та вказівки під звукозапис про вихід суду до нарадчої кімнати, головуючій передано пояснення представника відповідача адвоката Струкової Л.В., сформовані в підсистемі "Електронний суд " 20.11.23р. та зареєстровані діловодною службою суду о 15:05год., з приводу розподілу витрат позивача на правничу допомогу адвоката Ващук Ю.С. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З врахуванням викладеного, процесуальна заява представника відповідача адвоката Струкової Л.В. судом не розглядалася під час виготовлення повного тексту ухваленого рішення.

Заслухавши представника позивача адвоката Ващук Ю.С., дослідивши подані заяви сторін спору щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвокатів , а також додані до них документи з наявними у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв ( п.131 постанови ВПВС від 16.11. 2022 у справі № 922/1964/21).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу ( п. 134 постанови ВПВС від 16.11. 2022 у справі № 922/1964/21).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови ВПВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови ВПВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Водночас Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність ( п. 5.44 постанови ВПВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та п. 135 постанови ВПВС від 16.11. 2022 у справі № 922/1964/21).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Щодо першого етапу практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі - ст. 124 ГПК України.

За імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, а для відповідача - відзив на позовну заяву, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

Вимоги п. 9 ч.1 ст. 124 ГПК України щодо вказівки у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позивачем виконано у наступний спосіб: орієнтовний розмір судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 15000,00грн ( а.с. 8, т.1).

Відповідачем вимоги ч.1 ст. 124 Кодексу виконано у відзиві на позовну заяву в такий спосіб: відповідач очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00грн, які складаються з розрахунку оплати за одну годину роботи адвоката - 1000,00грн; розміру оплати за участь адвоката в одному судовому засіданні - 2000,00грн; в разі , якщо судове засідання не відбулося з незалежних від адвоката причин-1000,00грн.

Оскільки попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи ( ч. 3 ст. 124 ГПК України), а правило ч.2 цієї статті Кодексу надає суду право відмовити стороні справи у відшкодуванні відповідних судових витрат, з врахуванням конкретних обставин цієї справи, суд його не застосовує.

Щодо другого етапу практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі - ст. 126 ГПК України.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами за змістом ст. 126 ГПК України здійснюється в наступний спосіб:

- подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (1),

- разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (2),

- та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (3);

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу (4).

Окрім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Насамперед суд приймає до уваги, що позовну заяву було підготовлено та підписано адвокатом Сірою А.В., що діяла на підставі ордеру серії АМ № 1031247 від 12.09.22р. , виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 29 від 12.09.22р. ( а. с. 9, 10 т.1).

В подальшому позивача у справі представляла адвокат Ващук Ю.С.

В підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу в сумі 25 000,00грн, представником позивача адвокатом Ващук Ю.С. надано договір про надання правової допомоги № 256 від 02.11.22р., акт приймання-передачі виконаних робіт/ наданих послуг (наданої правової допомоги по Договору № 256 від 02.11.22р.) від 13.04.23р. ( а. с. 27-31, т.2).

Відповідно до п.1.1 договору про надання правової допомоги № 256 від 02.11.22р. предметом договору є представництво Адвокатом та надання інших видів правової допомоги позивачу у справі № 906/751/22, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво в судах тощо; правова допомога надається на запити клієнта як в усній, так і письмовій формі. У п.3.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару Адвоката за надання правової допомоги у суді першої інстанції складає 25000,00грн. Згідно з п. 3.2 договору грошові кошти сплачуються клієнтом Адвокату протягом 30-ти днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг.

За Актом приймання-передачі виконаних робіт/ наданих послуг (наданої правової допомоги по Договору № 256 від 02.11.22р.) від 13.04.23р. позивав прийняв надані адвокатом Ващук Ю.С. юридичні послуги на загальну суму 25000,00грн: підготовка відповіді на відзив на позовну заяву у справі № 906/751/22 та надіслання її копії відповідачу у справі; підготовка пояснення щодо переліку засобів доказування та клопотання про витребування доказів у цій справі; участь адвоката у судових засіданнях - 03.11.22р., 28.11.22р., 22.12.22р., 06.02.23р., 06.03.23р., 27.03.23р., 10.04.23р. ( а. с. 31, т.2).

Представником відповідача адвокатом Струковою Л.В. на підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00грн було надано: ордер серії АМ № 1037952 від 28.11.22р., виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01.04.2021, копію договору про надання правової допомоги від 01.04.2021, додаткову угоду №1 від 01.04.21р. до договору про надання правової допомоги від 01.04.2021 , акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги у справі № 906/751/22 від 13.04.23р. , платіжна інструкція від 14.04.23р. на суму 15000,00грн (а.с. 123-126, т.1, а.с. 25, 26 , 37, 38 т.2).

Відповідно до п.1.1 договору про надання правової допомоги від 01.04.2021 предметом договору є виконання адвокатським бюро "Людмили Струкової" доручення клієнта з надання правової допомоги у формі консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв, скарг , пропозицій та інших документів правового характеру, складання процесуальних документів ( заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг тощо), представництво та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади тощо. У п.4.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару , який клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

У додатковій угоді № 1 від 01.04.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.04.2021 сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за надану юридичну послугу розраховується з погодинної оплати, що залежить від кількості витраченого адвокатом часу на надання певної юридичної допомоги, а саме : за годину роботи адвоката ( вивчення матеріалів справи, підготовка відзиву чи заперечень по суті позовних вимог, підготовка позову, інших заяв та клопотань, вивчення законодавства зі спірного питання, тощо) - 1000,00грн (п.2.1); участі адвоката в одному судовому засіданні : в судах України, що територіально розташовані в м. Житомирі - 2000,00грн, в іншому суді/судах України, що територіально розташовані за межами м. Житомира - 4000,00грн, в разі, якщо судове засідання в суді, що територіально розташований в м. Житомирі, не відбулося з незалежних від адвоката причин ( відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою одного з учасників справи, лікарняний/відпустка судді , відкладення розгляду справи за клопотанням іншого учасника справи, тощо) - 1000,00грн; в разі, якщо судове засідання в суді, територіально розташований за межами м. Житомира , не відбулося з незалежних від адвоката причин ( відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою одного з учасників справи, лікарняний/відпустка судді , відкладення розгляду справи за клопотанням іншого учасника справи, тощо), але при умові, що адвокат здійснив виїзд до відповідного суду - 4000,00грн ( п.п. 2.2.1-2.2.4 п.2.1).

За Актом приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги у справі № 906/751/22 від 13.04.22р. відповідач прийняв надані адвокатом Струковою Л.В. юридичні послуги: ознайомлення з позовною заявою від 13.09.22р. та доданими до неї документами, підготовка відзиву на позов - 4 год. х 1000,00грн = 4000,00грн; ознайомлення 24.03.23р. з матеріалами справи № 906/751/23 - 1 год. х1000,00грн = 1000,00грн; участь у судових засіданнях у цій справі - 28.11.22р., 06.02.23р., 06.03.23р., 27.03.23р., 10.04.23р. - 5х2000,00грн = 10000,00грн. ( а.с. 25, т.2). Платіжною інструкцією від 14.04.23р. на суму 15000,00грн підтверджено факт оплати відповідачем наданих правничих послуг ( а.с. 26, т.2).

Щодо третього етапу практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі - розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

У наведеній постанові у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду підтвердила свою усталену позицію щодо застосування судами ч.ч 4, 5 та 6 ст. 126 ГПК України на стадії розподілу витрат на професійну правничу допомогу за правилами ст. 129 цього Кодексу : зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Своїм правом, наданим ч.ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України, відповідач до дати проведення судового засідання 20.11.23р. о14:30год. не скористався.

З врахуванням викладеного, суд приймає до уваги наступне.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.п. 106-108 постанови ВПВС від 16.11.2022 № 922/1964/21).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Також, у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Насамперед суд приймає до уваги, що згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вже мотивував суд, у позовній заяві позивач заявив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00грн. Заявлено до відшкодування - 25000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись частинами 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, суд вправі відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи ( правова позиція Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

У цій справі, суд, не встановив підстав для застосування критеріїв ч.4 ст.126,ч.5 ст.126 та ч.6 ст. 129 ГПК України, для зменшення позивачу розміру витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічно такі критерії не застосовуються і для зменшення відповідачу витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до п. З ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.04.23р. позов задоволено частково та визнано недійсним рішення правління Міської громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок", оформлене протоколом № 02-19 від 26.02.2019, про позбавлення повноважень Голови правління ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, то відповідному частковому задоволенню підлягають і витрати сторін на професійну правову допомогу (у співвідношенні 50%- задоволено та 50% - відмовлено).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.04.23р. закрито провадження за позовною вимогою визнати недійсним рішення правління Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок Авто", оформлене протоколом №4 від 23.04.2019, про виключення із членів ГО "Гаражного кооперативу "Світанок Авто" ОСОБА_1 за систематичне порушення громадського порядку та несплату членських внесків, та невиконання правил статуту ГО "Гаражного кооперативу "Світанок Авто" на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України ( у зв`язку з відсутністю предмета спору).

Насамперед суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду , викладену у постанові від 25.02.2020 у справі № 18/266 про те, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених прав особи. Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спорпу, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, а саме статей 129, 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних правил розподілу судових витрат, встановлених статтею 129 ГПК України (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, додаткових ухвалах Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 910/14162/17, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 12.07.2021 у справі № 903/254/20, від 23.07.2021 у справі № 910/13025/19, від 01.03.23р. у справі № 925/354/22, від 03.10.23р. у справі № 916/3674/19).

Отже, за змістом частини п`ятої статті 130 ГПК України однією із умов для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, мають бути необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Тобто стягнення (з позивача) компенсації понесених (відповідачем) витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 925/1372/21, від 11.05.2023 у справі № 921/811/21, від 25.04.2023 у справі № 924/341/22).

Водночас ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17, від 14.03.2023 у справі № 911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/ необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

В силу положень статті 74 ГПК України обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо (подібну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 16.06.2021 у справі № 904/9024/16, від 03.11.2021 у справі № 916/3444/19).

Водночас, обґрунтування жодної із наведених вище обставин відносно фізичної особи ОСОБА_1 заява представника ГО "Гаражний кооператив "Світанок Плюс" адвоката Струкової Л.В. не містять.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі закриття провадження у справі можливе саме у випадку необґрунтованості дій позивача, та звертала увагу, що сам по собі факт закриття провадження у справі не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмету спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 640/1029/18, ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 906/961/17 від 08.07.2020 у справі № 810/3711/18).

З огляду на викладене та враховуючи правові позиції Верховного Суду у наведених вище постановах, суд дійшов висновку, що за наявними у справі матеріалами не встановлено необґрунтованих дій позивача у розумінні статті 43 ГПК України, які б вказували про його умисну недобросовісну поведінку, як необхідну умову для компенсації особі здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи у порядку частини п`ятої статті 130 ГПК України. Викладене є підставою для відмови відповідачу у покладенні його витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн на позивача у справі за вимогою, провадження у якій закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника фізичної особи ОСОБА_1 адвоката Ващук Ю.С. від 13.04.23р. ( вх. № г/с 01-44/1330/23 від 19.04.23р.) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок Плюс" ( 10020, м. Житомир, пров. 4-й Вільський, 30, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - 12500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

3. У задоволенні заяви Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" від 14.04.23р. ( вх. №г/с 01-44/1276/23 від 14.04.23р.) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00грн відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 27.11.23

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу на ел. пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу на ел. пошту адвоката : ,