УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

09.11.2023Справа № 920/761/23

За позовом ОСОБА_1
до Сумської обласної ради
про визнання рішень протиправними та їх скасування
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Бова Д.В.;
від відповідача:Мезенцева О.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 920/761/23 за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Сумської обласної ради (далі також - відповідач) про:

- визнання протиправним і скасування рішення від 17.02.2023 п`ятнадцятої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання "Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради";

- визнання протиправним і скасування рішення від 17.02.2023 п`ятнадцятої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання "Про заходи щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області".

На першій сторінці позовної заяви позивач вказує в якості третіх осіб ОСОБА_2 та Управління майном Сумської обласної ради. Крім того, позивач просить про залучення третіх осіб у прохальній частині позовної заяви.

21.08.2023 відповідачем подано відзив на позов, у якому також заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

14.09.2023 від позивача надійшла письмова відповідь на відзив.

Крім того, 18.09.2023 відповідачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради.

22.09.2023 відповідач надав письмові заперечення на відповідь на відзив.

Суд відклав підготовче засідання на 09.11.2023 та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

09.11.2023 позивачем подано клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 09.11.2023 представники сторін надали усні пояснення стосовно клопотань.

Представник відповідача наполягав на закритті провадження у справі, а представник позивача заперечував.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із оскарженням рішення від 17.02.2023 п`ятнадцятої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання "Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради" та рішення від 17.02.2023 п`ятнадцятої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання "Про заходи щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області".

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 235/445/18.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.

У позові заявлено дві вимоги немайнового характеру. Позивачем є гр. ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

Відповідно під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування заявленого позову позивач посилається, здебільшого на незаконне звільнення, тобто на порушення трудових прав.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За змістом статті 45 ГПК України сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Тобто сторонами в судовому процесі можуть бути фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (зокрема, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частини друга та третя статті 4 ГПК України).

Суд відзначає, що позивачем у цій справі є фізична особа - громадянка України ОСОБА_1 , яка не обґрунтовує позовні вимоги порушенням своїх корпоративних прав.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, має бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у вказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на закриття провадження у справі, клопотання позивача про залучення третіх осіб та про огляд доказів за їх місцезнаходженням суд залишає без розгляду.

Керуючись пунктом 1 частиною 1 статті 231, статтями 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Сумської обласної ради про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Провадження у справі № 920/761/23 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної ради про визнання рішень протиправними та їх скасування закрити.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 14.11.2023 року.

Суддя Ю.О. Підченко