Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт"
про стягнення 2 783 000,00 грн.,
Представники сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агро-Еко ХХІ" (далі - позивач, Фірма) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 2 783 000,00 грн.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що на виконання укладеного 30.11.2015 року між ним та відповідачем договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової позики № 5 (далі - Договір), Фірма надала, а відповідач зобов`язався використати для власних потреб і повернути поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 2 783 000,00 грн. Оскільки Товариство отриману безвідсоткову фінансову допомогу в установлений строк не повернуло, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту свої прав та законних інтересів.
Також позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі становить 30 000,00 грн., а докази на підтвердження розміру понесених Фірмою витрат на оплату послуг адвоката у цій справі будуть подані у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
21.08.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства від 15.08.2023 року на позовну заяву.
У підготовчому засіданні 06.09.2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.10.2023 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 01.11.2023 року в даній справі позов Фірми задоволено; стягнуто з Товариства на користь позивача 2 783 000,00 грн. основного боргу, а також 41 745,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Водночас означеним рішенням призначено судове засідання для вирішення питання про витрати Фірми на професійну правничу допомогу на 22.11.2023 року, а також зобов`язано позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення ним заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

10.11.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Фірми про ухвалення додаткового рішення у цій справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 06.11.2023 року, про що на сервісі відстеження поштових відправлень Укрпошти наявні відповідні відомості), до якої позивачем долучено докази на підтвердження розміру витрат останнього на професійну правничу допомогу в справі № 910/10421/23, у тому числі: копію договору про надання правової допомоги від 21.06.2023 року № 21/06/23, додаткової угоди до цього правочину від 04.07.2023 року № 2, акту від 01.11.2023 року № 2 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 21.06.2023 року № 21/06/23, детального опису робіт (наданих послуг) від 01.11.2023 року, платіжної інструкції від 06.11.2023 року № 984 та заключної виписки за період з 06.11.2023 по 06.11.2023.

20.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення відповідача проти стягнення з нього витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 30 000,00 грн., в яких Товариство, посилаючись, зокрема на подання позивачем десяти позовів до відповідача з аналогічним предметом та підставами (справи № 910/10411/23, № 910/10412/23, № 910/10414/23, № 910/10415/23, № 910/10417/23, № 910/10420/23, №910/10421/23, № 910/10422/23, № 910/10423/23, № 910/11922/23), просило суд зменшити заявлений Фірмою до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в справі № 910/10421/23 до 3 000,00 грн.

Крім того, у наведених запереченнях відповідач просив суд розглядати питання щодо розподілу судових витрат у справі № 910/10421/23 без участі уповноваженого представника Товариства.

Сторони про дату, час і місце розгляду питання про розподіл понесених Фірмою судових витрат у справі № 910/10421/23 були завчасно повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх повноважних представників у призначене судове засідання 22.11.2023 року не забезпечили.

Розглянувши у судовому засіданні 22.11.2023 року заяву позивача про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві, а також у заяві від 06.11.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10421/23 Фірма вказувала, що розмір її судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, складає 30 000,00 грн.

На підтвердження витрат на послуги адвоката до заяви від 06.11.2023 року Фірма долучила копію укладеного між нею (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Сергійчук та партнери" (далі - Об`єднання, виконавець) договору про надання правової допомоги від 21.06.2023 року № 21/06/23 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати комплексну юридичну (правову) допомогу клієнту з усіх питань, які потребують спеціальних правових знань при вирішенні майнових та немайнових спорів шляхом представництва інтересів клієнту в усіх судах під час здійснення, зокрема, господарського судочинства.

У пункті 1 додаткової угоди від 04.07.2023 року № 2 до Договору його сторони погодили, що незалежно від умов Договору та додатків до нього, загальна вартість послуг за супровід справи № 910/10421/23 у суді першої інстанції становить фіксовану вартість - 30 000,00 грн.

Згідно з пунктом 4.7 Договору за результатами наданих послуг (виконаних робіт) або їх частини сторонами підписується акт прийому-передачі наданих послуг, який є підставою для оплати клієнтом гонорару Об`єднанню або його частини.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2023 року № 2 Об`єднання виконало, а клієнт прийняв виконання юридичних послуг по представництву інтересів клієнта у господарському суді міста Києва у справі № 910/10421/23 на загальну фіксовану суму 30 000 ,00 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено, зокрема, копію платіжної інструкції від 06.11.2023 року № 984 та заключної виписки за період з 06.11.2023 по 06.11.2023, згідно з якими Фірма сплатила на користь Об`єднання погоджений ними гонорар у розмірі 30 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Так, судом враховано заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої Фірмою суми витрат на оплату професійної правничої допомоги в загальному розмірі 30 000,00 грн., викладені у запереченнях від 17.11.2023 року, а також клопотання про її зменшення до 3 000,00 грн. При цьому, суд взяв до уваги те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Судом встановлено, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувала та наразі перебуває значна кількість однотипних справ за позовом Фірми до Товариства про стягнення заборгованості за укладеними між сторонами договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової позики, в яких представництво інтересів позивача здійснювалося представником Адвокатського об`єднання "Сергійчук та партнери". За посиланнями Товариства, не спростованими позивачем, у кожній із зазначених справ (№ 910/10411/23, № 910/10412/23, № 910/10414/23, № 910/10415/23, № 910/10417/23, № 910/10420/23, № 910/10422/23, № 910/10423/23, № 910/11922/23) Фірмою заявлено аналогічний попередній/фактичний розмір її витрат на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету і підстав позовних вимог, складності справи та нормативного обґрунтування пред`явлених вимог, беручи до уваги заперечення Товариства проти стягнення з нього заявленої суми адвокатських витрат Фірми та клопотання про її зменшення з обґрунтованим посиланням на відповідні обставини, оцінюючи витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, з огляду на те, що заявлений Фірмою до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не повністю відповідає критеріям співмірності, пропорційності та розумної необхідності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. Отже, клопотання відповідача про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ" від 06.11.2023 року про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" (01601, місто Київ, площа Спортивна, будинок 1А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ" (32390, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Крушанівка, вулиця Центральна, будинок 40; ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ" від 06.11.2023 року про ухвалення додаткового рішення відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.11.2023 року

Суддя В.С. Ломака