ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2023р. Справа №905/221/23 (905/917/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ

до відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ

про стягнення 1400000,00 грн.

у межах справи №905/221/23

за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ ()

про банкрутство

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є.

Представники сторін:

від позивача: Лапін К.А.

від відповідача: Іванова С.О.

1. Стислий зміст позовних вимог:

В провадженні господарського суду Донецької області на стадії процедури розпорядження майном боржника перебуває справа №905/221/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ ().

До господарського суду Донецької області в рамках зазначеної справи про банкрутство надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ до відповідача, Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ про стягнення сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкта лізингу за Договором фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. у розмірі 1400000,00 грн.

2. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом:

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.07.2023р. встановлений єдиний унікальний номер судової справи №905/221/23 (905/917/23), справу передано до провадження судді Левшиної Г.В. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Левшиної Г.В. справи №905/221/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ ().

Ухвалою суду від 10.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/221/23 (905/917/23) в межах справи про банкрутство №905/221/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.07.2023 року о 12:30 год.; запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд; явку у підготовче засідання учасників справи визнано не обовязковою.

У підготовче судове засідання 24.07.2023р. з`явилися представники сторін (в режимі відеоконференції). Представник позивача підтримав позовні вимоги, відповідачем заявлене клопотання про закриття провадження у справі.

Згідно з ухвалою від 24.07.2023р. відкладено підготовче засідання на 22.08.2023р. о 10.40 год.

17.08.2023р. через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення на заяву відповідача про закриття провадження у справі, за змістом яких просить суд відмовити у задоволенні відповідної заяви АТ КБ «Приватбанк».

У підготовче судове засідання 22.08.2023р. з`явилися учасники справи (в режимі відеоконференції), повідомили про відсутність відомостей щодо результатів оскарження в апеляційному порядку ухвали господарського суду Донецької області від 18.07.2023 року у справі №905/357/19.

Ухвалою суду від 22.08.2023р. відкладено підготовче засідання на 25.09.2023р. о 12:40 год.

У підготовче судове засідання 25.09.2023р. з`явилися учасники справи (в режимі відеоконференції), повідомили суд про доцільність відкладення підготовчого засідання до отримання відомостей щодо результатів оскарження в апеляційному порядку ухвали господарського суду Донецької області від 18.07.2023 року у справі №905/357/19.

Ухвалою суду від 25.09.2023р. відкладено підготовче засідання на 16.10.2023 року об 11:40 год.

Ухвалою суду від 25.09.2023р. відкладено підготовче засідання на 16.10.2023 року об 11:40 год.

16.10.2023р. через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема відповідач зазначає про те, що вимоги позивача є безпідставними та неправомірними, оскільки Законом України Про фінансовий лізинг не передбачено право лізингоодержувача вимагати повернення лізингових платежів у випадку розірвання договору лізингу за ініціативою лізингодаця. Окрім того, умовами укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №4К16052ЛИ також не передбачено повернення вже сплачених лізингових платежів.

Поряд із цим відповідач зазначає, що у зв`язку із тим, що Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2023р. по справі №905/357/19 скасовано ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/357/19 та відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «КЛАЙПЕД ГРУП» у задоволені заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідач не підтримує подану ним раніше заяву про закриття провадження у справі.

Суд враховує позицію відповідача щодо поданої ним раніше заяви про закриття провадження у справі та відповідно залишає без розгляду останню.

У підготовче судове засідання 16.10.2023р. з`явилися учасники справи (в режимі відеоконференції), відповідач просив суд відкласти підготовче засідання з метою ознайомлення з відзивом відповідача та подачі заперечень на нього.

Ухвалою суду від 16.10.2023р. відкладено підготовче засідання на 24.10.2023 року об 11:00 год.; запропоновано позивачу надати відповідно до ст.166 ГПК України відповідь на відзив (за наявності), направити відповідь на відзив на адресу відповідача.

23.10.2023р. через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якого останній заперечує доводи відповідача проти позову, вважає їх необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, позивач акцентує увагу на тому, що укладений між сторонами договір лізингу не містить положень, які б надавали право лізингодавцю не повертати лізингоодержувачу саме ті кошти, які сплачені у якості відшкодування вартості об`єкту лізингу. Крім того, чинне на момент розірвання договору фінансового лізингу №4К16052ЛИ, законодавство України не містило заборони щодо повернення лізингоодержувачу лізингових платежів, зокрема і тієї їх частини, яка стосувалась плати за відшкодування вартості предмету лізингу.

У підготовче судове засідання 24.10.2023р. учасники справи не з`явились.

Згідно з ухвалою суду від 24.10.2023р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.11.2023 року о 10:15 год.

У судове засідання 21.11.2023р. з`явилися учасники справи (в режимі відеоконференції).

3. Встановлені судом обставини справи:

01.07.2016р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", (далі Банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП" (далі Лізингоодержувач, позивач) укладено договір фінансового лізингу №4К16052ЛИ (далі Договір), відповідно до п.1.1 Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (надалі - Лізинг).

Згідно п.1.2 Договору, на дату укладання цього договору вартість майна становить 490843394,00 грн.

Згідно п.2.1 Договору розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2. Лізингоодержувач сплачує Банку, зокрема, відсоткову винагороду за користування Майном у розмірі 10,5 (десять цілих п`ять десятих) % річних від суми залишку несплаченої вартості Майна, виходячи з фактичної кількості днів користування Майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу зазначений у додатку №2. У випадку порушення Лізиноодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим Договором, відсоткова винагорода за користування Майном складає 21 (двадцять один) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості Майна, згідно Додатку №2 (п.2.3.2, 2.3.3 Договору в редакції додаткової угоди від 03.11.2016р.).

Передача Банком та прийом Лізингоодержувачем Майна в Лізинг здійснюється згідно Акту прийому передачі Майна зазначеним у Додатку №3, що є невід`ємною частиною цього договору (п.3.1. Договору).

Протягом усього терміну дії цього договору майно є власністю Банка (п. 4.1 Договору).

Пунктом 6.2.4 Договору передбачено, що Лізингоодержувач зобов`язаний повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього договору.

Відповідно до п. 6.2.11 Договору (в редакції додаткової угоди від 29.07.2016р.) Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати Банку:

- винагороду за відкриття рахунку «Фінансовий лізинг (оренда)»,

- лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна),

- відсоткову винагороду за користування майном,

- інші витрати Банку, безпосередньо пов`язані з цим договором.

За змістом пункту 8.2.3 Договору він підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за три дні, у випадку, зокрема, повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.

Згідно з п. 8.3 Договору у випадку розірвання цього договору, майно повинне бути повернуте Лізингоодержувачем у термін розірвання, по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до п.9.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 03.11.2016р.) строк дії Договору з дати підписання цього Договору по 25.06.2026 року. У частині невиконаних Сторонами зобов`язань договір діє до повного виконання. Зазначений строк може бути зменшений у випадках дострокового виконання зобов`язань Лізингоодержувача за договором, у випадку розірвання договору.

На виконання умов укладеного Договору, 01.07.2016р. сторонами складено акт № 1 прийому-передачі майна, згідно якого Банк передав, а Лізингоодержувач прийняв в платне володіння та користування перелічені вище об`єкти нерухомого майна (об`єкт лізингу).

За весь час дії Договору ТОВ "КЛАЙПЕД ГРУП" сплатив два лізингові платежі: 25.07.2016р. в розмірі 409036,00 грн. та 25.08.2016р. в розмірі 4094114,24 грн.

31.05.2017р. у зв`язку з тим, що ТОВ "КЛАЙПЕД ГРУП" прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, АТ КБ "ПриватБанк" було направлено повідомлення Э.Upr 1/3-67104 про розірвання договору фінансового лізингу. Зазначеним повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" проінформував ТОВ "КЛАЙПЕД ГРУП" про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі.

15.06.2017р. сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого Лізингоодержувач передав (повернув), а Банк прийняв майно, яке було предметом Договору. Водночас, жодної сплати заборгованості за договором ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» не здійснило.

Банк, посилаючись на невиконання Лізингоодержувачем обов`язку зі своєчасної сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за договором фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р., звернувся з позовом до суду про стягнення з останнього 20614458,74 грн., з яких 19876276,55 грн. заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном та 738182,19 грн. пеня за порушення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням суду від 12.09.2019р. по справі №905/357/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк заборгованість 20614458,74 грн., з яких 19876276,55 грн. заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном та 738182,19 грн. пеня, а також судовий збір у розмірі 309216,88 грн.

25.11.2019р. на виконання вищезазначеного рішення судом видано відповідний наказ.

Поряд із цим, звертаючись до суду із даною позовною заявою в межах справи про банкрутство, ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» наголошує на тому, що лізингові платежі в сумі 4503150,40 грн., сплачені останнім як частина відшкодування вартості предмету лізингу за Договором фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р., є оплатою за договором купівлі-продажу (попередня оплата), а майно, яке є предметом договору лізингу повинно було перейти в подальшому у власність ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП». Таким чином, розірвання Договору фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. та повернення об`єкту лізингу Банку, припиняє обов`язок ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» на сплату цих лізингових платежів та припиняє право Банку на їх отримання.

У зв`язку з тим, що Договір фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. не містить норми щодо строків повернення лізингових платежів (у випадку його розірвання і повернення об`єкту лізингу), керуючись частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» листом №01/03/23 від 13.03.2023р. надіслало Банку вимогу про повернення сплачених лізингових платежів, як попередню оплату за неотримане ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» у майбутньому майно (об`єкту лізингу) в сумі 4503150,40 грн. за договором фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р.

Доказів реагування на цю вимогу з боку Банку до матеріалів справи не надано.

Отже, як зазначає позивач після розірвання Договору фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. та повернення об`єкту лізингу, у АТ КБ «ПриватБанк» виникає заборгованість перед ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» на суму сплачених лізингових платежів у розмірі 4503150,40 грн.

Враховуючи вищенаведене, Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛАЙПЕД ГРУП» заявлено позовні вимоги до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення сплачених лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкта лізингу за Договором фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. у розмірі 1400000,00 грн.

4. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (в редакції чинній на час укладення договору) фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з приписами статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст.806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з частинами першою-другою статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання Банком, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність позивачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання сторін припиняються у разі розірвання договору. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами Договору фінансового лізингу (пункт 6.2.4 Договору), волевиявленням сторін узгоджено, що у випадку розірвання договору або повернення майна Банку (вилучення) Лізингоодержувач не вправі вимагати виконаного ним за договором, натомість зобов`язаний сплатити існуючу на дату розірвання заборгованість по лізингових платежах.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищенаведені умови договору щодо прав та обов`язків сторін у випадку розірвання договору є чинними, не визнані недійсними в установленому законодавством порядку.

Таким чином, умовами договору саме на позивача покладено обов`язок при розірванні договору сплатити усі належні з нього платежі та не передбачено права лізингоодержувача у випадку розірвання договору вимагати повернення сплачених коштів.

Аналізуючи чинне законодавство на наявність норм, які би передбачали право сторони договору вимагати повернення того, що було виконано нею до моменту розірвання договору, судом враховується, що відповідно до ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" (в редакції, чинній як на момент укладення договору, так і на момент його розірвання) лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

З наведеного слідує, що лізингоодержувач мав право вимагати повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю, лише у випадку односторонньої відмови самого лізингоодержувача від договору лізингу та за умови прострочення передачі предмета лізингу лізингодавцем.

В той же час, як вже було зазначено судом, Договір фінансового лізингу №4К16052ЛИ від 01.07.2016р. було розірвано саме на вимогу Банку.

Натомість, доказів у підтвердження фактів прострочення передачі предмета лізингу відповідачем, відмови позивача від договору лізингу з огляду на таке прострочення матеріали справи не містять.

Наявності інших умов договору або законодавчих норм, які би передбачали право позивача вимагати від відповідача повернення виконаного за договором, судом не встановлено.

Разом з тим, позивач у контексті ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України посилається на положення ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України як на такі, що містять імперативну норму щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі непередання у власність товару.

Так, відповідно до положень частин першої-другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведених норм слідує, що виникнення права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі непередання у власність товару не є безумовним, а залежить від виконання свого обов`язку самим покупцем, а саме: здійснення оплати в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду щодо порядку застосування положень ч.2 ст.693 ЦК України, викладеною у постановах від 09.03.2023р. у справі №910/5041/22, від 14.12.2021р. у справі №910/18796/19, від 25.11.2021р. у справі №910/15963/20, від 07.02.2018р. у справі №910/5444/17, і який підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині договору купівлі-продажу як складової частини укладеного між сторонами договору лізингу згідно зі ст.236 ГПК України.

Так, Верховний Суд вказав, що зі змісту частин першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Проте, в даному випадку лізингоодержувач не вправі вимагати передання частково оплаченого товару, оскільки саме останній порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна.

Банк, на підставі та в порядку, визначеному Законом України «Про фінансовий лізинг» і умовами договору №4К16052ЛИ від 01.07.2016р., відмовився від договору, а отже, до правовідносин сторін мають бути застосовані правові наслідки, визначені статтею 653 Цивільного кодексу України, а саме, норми частини 2 з якою зобов`язання сторін припиняються, та частини 4 цієї статті, згідно з якою сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підтвердженням вищенаведеного підходу до врахування обставин виконання своїх зобов`язань самим лізингоодержувачем слугують і положення ч.7 ст.17 Закону України "Про фінансовий лізинг" (у чинній редакції), якими законодавець врегулював питання щодо наслідків відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, а саме: лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу, крім випадків, якщо одностороння відмова від договору фінансового лізингу або його розірвання здійснюються до моменту передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу.

Отже, станом на момент звернення ТОВ «КЛАЙПЕД ГРУП» до відповідача із вимогою №01/03/23 від 13.03.2023р. щодо повернення сплачених лізингових платежів та на момент розгляду цієї справи, законодавець не передбачив права останнього на повернення сплачених лізингових платежів у випадку розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем.

Окрім того, посилання позивача на подібні правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 26.04.2018р. №911/3483/16, від 09.07.2018р. у справі №911/2449/17, суд не приймає до уваги, оскільки у цих справах вирішувалися питання щодо правомірності стягнення саме невнесеної лізингоодержувачем покупної вартості. В зазначених постановах Верховний Суд послався на положення ч. 4 ст.653 ЦК України, згідно з якими сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору.

Натомість в даній справі позивачем порушено питання про повернення платежів, які вже були сплачені до моменту розірвання договору.

Постанова Верховного Суду від 15.01.2021р. у справі №904/2357/20 не є релевантною до даної справи, оскільки судами досліджували певні умови (п.8.3 та 9.3) конкретних договорів фінансового лізингу, які були укладені між іншими юридичними особами.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування ані умов договору, ані законодавчих норм, які б підтверджували виникнення заборгованості у Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" з повернення сплачених лізингових платежів як сплати частини вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу.

За таких обставин у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП" до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ про стягнення 1400000,00 грн. необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 80, 81, 120, 123, 126, 129, 161, 165, 169, 177, 178, 181, 182, 195, 207, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙПЕД ГРУП", м.Слов`янськ до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ про стягнення 1400000,00 грн.

В судовому засіданні 21.11.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 21.11.2023 року.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина