РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2023Справа № 910/14741/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 17-25, офіс 9)

про стягнення 369 709,86 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Антонов" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" про стягнення 369 709,86 грн., у тому числі 234 138,72 грн. основного боргу; 86 394,62 грн. пені; 32 867,51 грн. штрафу; 10 959,10 грн. інфляційних втрат та 5 349,91 грн. трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 10.1328.2021 від 14.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

До Господарського суду міста Києва 27.10.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" надійшов відзив, у відповідності до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зокрема, ним заперечено вимоги повністю з огляду на нікчемність договору № 10.1328.2021 від 14.09.2021.

Одночасно з відзивом відповідачем надано письмову заяву про застосування правових наслідків спливу позовної давності в частині вимог позову про стягнення штрафних санкцій та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Позивачем 31.10.2023 надано суду відповідь на відзив, якою заперечено доводи відзиву.

Відповідачем 21.11.2023 надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством «Антонов» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомтех-Проект» укладено договір №10.1328.2021 від 14.09.2021, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити комплектуючі вироби (код за ДК 021:2015 - 31220000-4 елементи електричних схем), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до пункту 3.2 загальна сума договору складає 469 536,00 грн.

Пунктами 4.1 - 4.5 договору №10.1328.2021 від 14.09.2021 визначено, що поставка здійснюється відповідачем на умовах DDP склад позивача у місті Києві відповідно до правил ІНКОТЕРМС редакції 2020 року протягом 23 тижнів з моменту отримання попередньої оплати у розмірі 50% вартості товарів від позивача. Можлива дострокова поставка. Право власності на товар, а разом з ним і ризик випадкової загибелі товару переходить від відповідача до позивача в момент передачі товару, про що свідчить документ про передачу товару - видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Датою поставки вважається дата, яка зазначена у видатковій накладній.

Товар вважається поставленим після позитивного висновку, проведеного позивачем вхідного контролю протягом 10 (десяти) робочих днів на території позивача з моменту поставки товару.

На підставі пункту 5.2 договору приймання товару за кількістю проводиться у відповідності до обов`язкових товаросупровідних документів та специфікації №1 до даного договору.

Пунктами 6.2 та 6.3 договору визначено, що оплата за товар здійснюється позивачем шляхом попередньої оплати на розрахунковий рахунок відповідача в розмірі 50 % від вартості товару протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання рахунку від відповідача.

Остаточний розрахунок в розмірі 50% вартості товару, що постачається, проводиться протягом 10 (десяти) календарних днів на розрахунковий рахунок відповідача згідно з рахунком, після поставки повного обсягу товару та проходження вхідного контролю товару на складі позивача.

Датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Підпунктом 5.2.1 договору передбачено, що у разі, якщо товар поставлено не у відповідності до специфікації №1 по кількості та/або поставлено неякісний товар, відповідач повинен впродовж 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення від позивачі до поставити товар та/або повністю усунути виявлений дефект та/або замінити непридатну частину товару чи весь товар на справний.

Відповідно до підпунктів 7.1.1, 7.1.2, 7.1.3 та 7.1.5 договору №10.1328.2021 від 18.10.2021 відповідач зобов`язався поставити і передати позивачу у власність товар на умовах, викладених в цьому договорі, а також передати позивачу на поставлений товар наступні документи: оригінал рахунку-фактури, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну та документ, що засвідчує якість товару.

У разі якщо поставлений товар не відповідає якості/кількості, відповідач зобов`язаний своїми силами і за власний рахунок замінити неякісний товар на якісний або поставити недопоставлений товар, протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги від позивача.

У разі неможливості поставити недопоставлений товар або замінити дефектний (забракований) товар відповідач протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання письмової вимоги від позивача повертає останньому грошові кошти (за неякісний товар/ недопоставлений).

Позивач платіжним дорученням №2712 від 19.10.2021 перерахував відповідачу 234 768, 00 грн., що складає 50% визначеної договором вартості товарів.

Відповідно, не пізніше 29.03.2022 (23 тижні/161 день) відповідач мав виконати своє зобов`язання з поставки товару у повному обсязі.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії видаткової накладної №30222 від 19.10.2022 відповідачем з суттєвим порушенням встановленого договором строку виконання зобов`язання поставлено позивачу 138 одиниць контакт-вилки загальною вартістю 629,28 грн.

Інших доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №10.1328.2021 від 14.09.2021 матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідачем з простроченням поставлено лише 0,12% (за вартісною оцінкою) визначеного договором переліку товарів.

Позивачем 25.04.2022 направлено відповідачу листа №169/3052-22 для визначення спроможності останнього виконати умови укладених договорів.

Листом №57 від 10.05.2022 відповідачем письмово підтверджено його спроможність виконати умови договорів.

Таким чином, станом на травень 2022 року за власним твердженням відповідача об`єктивні обставини, що могли ускладнювати виконання ним зобов`язань, у тому числі за договором №10.1328.2021 від 18.10.2021, були відсутніми.

Фактично на виникненні цих обставин відповідач наголошує у відзиві після звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Судом відхиллено доводи відзиву в частині наявності ознак нікчемності укладеного сторонами у справі договору, оскільки відповідно до статті 43 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю є нікчемним у разі якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; договір укладено з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; договір укладено в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; договір укладено з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону; якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником. У даному випадку відсутні визначені Законом обставини.

Крім того, судом відхиллено доводи відзиву в частині наявності форс-мажорних обставин, пов`язаних з військовою агресією та введенням надзвичайних заходів банківською системою, оскільки за умовою пункту 9.2 укладеного сторонами у справі договору відповідач мав протягом 5-ти днів повідомити позивача про настання обставин, що унеможливлюють виконання зобов`язання з поставки продукції.

Натомість, як зазначалось раніше, у травні 2022 року відповідач письмово повідомив позивача як раз про відсутність обставин, що можуть ускладнити виконання цих зобов`язань.

Листом №169/3546-22 від 30.05.2022 позивач підкреслив, що виконання державного замовлення на виготовлення трьох літаків AH-178-1 OOP №007,008,009 є пріоритетним, як наслідок є потреба у виробах відповідно до підписаного договору, та підтвердив свою фінансову спроможність щодо виконання цього договору.

Надалі позивач звернувся до відповідача з листом №169/5265-22 від 19.07.2022, в якому наполягав на виконанні останнім зобов`язань в частині поставки товару в найкоротший строк із попередженням застосування штрафних санкцій.

Відповідач листом №87 від 15.08.2022 запевнив позивача, що товар буде поставлено не пізніше 26.09.2022.

Таким чином, до вересня 2022 року відповідач жодним чином не посилався до наявності обмежень банківської системи, що унеможливлює виконання його зобов`язань.

Відповідно, суд має погодитись з доводами відповіді на відзив в частині неналежної доказової сили листа Правекс Банку від 14.07.2023 (кінцевий строк виконання зобов`язань відповідача - 29.03.2022).

Позивачем 05.06.2023 направлено відповідачу претензію № 126/8146-23 з вимогою сплатити на користь позивача за порушення строків виконання зобов`язань за договором №10.1328.2021 від 14.09.2021 суму заборгованості у розмірі 353 400, 85 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач направив лист №30 від 06.07.2023, в якому зазначив, що вимоги претензії є необґрунтованими, оскільки подана без підтвердження повноважень особи, які її підписала.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору та в подальшому не поверненням коштів позивач звернувся до суду із позовом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статті 525 та статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав зобов`язання за договором №10.1328.2021 від 14.09.2021 щодо поставки товару позивачу у повному обсязі, що утворює склад господарського правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як зазначалось раніше, позивач звертався до відповідача з вимогою (претензія №126/8146-23 від 05.06.2023) про повернення невикористаних коштів попередньої оплати, яку не було виконано у встановлені статтею 530 Цивільного кодексу України строк..

Враховуючи наведене суд задовольняє вимогу позову про стягнення з відповідача 234 138,72 грн. основного боргу.

Судом встановлено факт господарського правопорушення, яке полягає у невиконанні відповідачем свого зобов`язання з поставки товарів у встановлений договором строк та у повному обсязі.

За приписами статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Відповідачем не доведено суду поза розумним сумнівом відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за укладеним сторонами у справі договором.

Пунктом 8.3 договору №10.1328.2021 від 18.10.2021 встановлено, що у разі порушення строків поставки відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення. За прострочення більше 30 календарних днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та штрафу та встановлено його арифметичну вірність.

Таким чином, позивач має право отримати від відповідача пеню та штраф у заявлених у позові розмірах.

Відповідно до частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем зроблено заяву про застосування правових наслідків спливу позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій.

Суд має погодитись з доводами позивача, що відповідно до пункту 12 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), припинено з 01.07.2023.

Відповідно, з урахуванням вимог пункту 12 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України судом встановлено відсутність правих підстав для застосування до даних правовідносин правових наслідків спливу строків позовної давності.

З урахуванням наведеного судом відмовлено у задоволенні відповідної заяви відповідача та задоволено вимоги позову про стягнення 86 394,62 грн. пені та 32 867,51 грн. штрафу.

За позитивно-правовими приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось раніше, обов`язок повернути невикористану частину коштів попередньої оплати у відповідача виник наступного дня після закінчення дії укладеного сторонами у справі господарського договору.

За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова у справі 918/631/19 від 22.09.2020) обов`язок продавця повернути попередню оплату непоставленого товару є грошовим, проте строк його виконання має обчислюватись з моменту пред`явлення відповідної вимоги про повернення грошових коштів.

Суд не може погодитись з доводами позовної заяви про обчислення строків виконання зобов`язання з повернення грошових коштів попередньої оплати з направлення листа №169/10029-22 від 17.11.2022, оскільки відсутні належні докази як відправлення так і отримання цього саме цього листа відповідачем.

За інформацією офіційного сайту Укрпошти відправлення з номером 805 не зареєстровано в системі.

Крім того, лист №169/10029-22 від 17.11.2022 не містить чіткої вимоги про повернення коштів, оскільки надає відповідачу можливості альтернативного виконання.

У даному випадку належними доказами направлення позивачем вимоги є додані до позовної заяви копія претензії №126/8146-23 від 05.06.2023 та копії доказів її направлення позивачем 06.06.2023.

За інформацією Укрпошти претензію з вимогою про повернення коштів попередньої оплати отримано відповідачем 21.06.2023.

Відповідно, з урахуванням встановленого частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України семиденного строку, прострочення відповідача з повернення коштів попередньої оплати має обчислюватись з 29.06.2023 до визначеної позивачем кінцевої дати розрахунку - 12.09.2023.

З урахуванням від`ємного значення у липні та серпні 2023 року суд відмовляє у задоволенні вимоги позову про стягнення 10 959,10 грн. інфляційних втрат повністю.

Вимогу про стягнення трьох процентів річних суд задовольняє частково за період часу з 29.06.2023 до 12.09.2023 у розмірі 1 462,57 грн. (234 138,72 грн. х 76 днів).

Окремо позивачем заявлено вимогу про зазначення в рішенні нарахування трьох процентів річних до моменту фактичного погашення заборгованості.

Відповідно до частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Наведені процесуально-правові приписи законодавства встановлюють право суду зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Відповідно, у даному випадку позивач мав довести суду у загальному порядку належними доказами необхідність застосування судом цього права. Проте, позивач обмежився лише відповідною позовною вимогою.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні вимоги про встановлення у рішенні правил нарахування трьох процентів річних до моменту виконання рішення у даній справі.

Позивач не позбавлений процесуально-правової можливості реалізувати відповідне право в окремому судовому провадженні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 17-25, офіс 9; ідентифікаційний код 32830287) на користь Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1; ідентифікаційний код 14307529) 234 138,72 грн. основного боргу; 86 394,62 грн. пені; 32 867,51 грн. штрафу; 1 462,57 грн. трьох процентів річних та 5 322,98 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В іншому - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк