ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2023 р. Справа№ 910/1399/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Сабалдаш О.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 17.10.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023

у справі №910/1399/23 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд»

до Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування»

про стягнення 1 329 326,54 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» (далі, відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу (для непобутових споживачів) №222145/Т від 31.12.2021 у розмірі 1 329 326,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості природного газу, спожитого відповідачем з січня по лютий 2022 року (включно), поставленого позивачем за Договором №222145/Т постачання природного газу (для непобутових споживачів) від 31.12.2021, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у сумі 942 155,33 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, враховуючи допущення відповідачем порушення строків розрахунків за природний газ за вказаним Договором, позивач просить стягнути з відповідача 30 565,44 грн 3% річних, 167 285,10 грн інфляційних втрат та 189 320,67 грн пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд» 942 154 (дев`ятсот сорок дві тисячі сто п`ятдесят чотири) грн 73 коп. боргу, 189 320 (сто вісімдесят дев`ять тисяч триста двадцять) грн 67 коп. пені, 30 565 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 44 коп. 3% річних, 167 285 (сто шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 10 коп. інфляційних втрат та 19 939 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 89 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті вартості природного газу, поставленого позивачем за Договором №222145/Т постачання природного газу (для непобутових споживачів) від 31.12.2021 та спожитого відповідачем у січні - лютому 2022 року, з огляду на що вимоги про стягнення вартості такого природного газу у сумі 942 154,73 грн є обґрунтованими.

Також суд встановив факт прострочення виконання відповідачем свого обов`язку зі своєчасної оплати поставленого позивачем у січні - лютому 2022 року природного газу.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені у загальній сумі 189 320,67 грн за період з 16.02.2022 по 16.09.2022, 30 565,44 грн 3% річних за період з 16.02.2022 по 16.01.2023 та 167 285,10 грн інфляційних втрат за період з 15.04.2022 по 15.12.2022.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Ремторгустаткування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість та дію форс-мажорних обставин.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- позивач повідомив відповідача про об`єми спожитого газу за січень та лютий 2022 року лише в січні 2023 року (супровідний лист від 09.01.2023 №33/01), що є порушенням пункту 3.7.2. Договору, однак суд погодився із нарахуванням позивачем відповідачу інфляційних втрат за період з 15.04.2022 по 15.12.2022 та 3% річних за період з 16.02.2022 по 16.01.2023;

- відповідачем не приймалися обсяги газу, про які вказано в актах прийому-передачі природного газу від 31.01.2022 та від 28.02.2022, які не підписані відповідачем, більш того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що супровідний лист від 09.01.2023 №33/01 разом із такими актами надсилався відповідачу. Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження об`ємів (обсягів) спожитого відповідачем у спірному періоді газу, такий об`єм не узгоджено відповідачем;

- позивач не повідомив суд про часткове погашення відповідачем основної суми заборгованості в розмірі 363 280,96 грн, що підтверджується доданими до апеляційної скарги копіями платіжних інструкцій №195 від 28.06.2022 на суму 168 280,96 грн, №426 від 13.01.2023 на суму 80 000,00 грн, №495 від 02.03.2023 на суму 75 000,00 грн, №526 від 31.03.2023 на суму 40 000,00 грн, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за 01.10.2021 - 24.04.2023, реєстром документів «Надходження товарів і послуг» за листопад 2021 року - квітень 2023 року, реєстром банківських документів за 28.10.2021 - 30.04.2023, актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2021 - 24.04.2023;

- приймаючи рішення про стягнення з відповідача всієї суми штрафних санкцій, суд не пересвідчився в правильності вказаного позивачем періоду нарахування, не взяв до уваги, що причиною невиконання взятих відповідачем на себе зобов`язань було повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та введення в Україні правового режиму воєнного стану, що об`єктивно зумовило виникнення складної економічної ситуації на підприємстві відповідача та повну зупинку його діяльності. Наявність форс-мажорних обставин скаржник підтверджує листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

02.06.2023 від позивача електронною поштою через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголошує на тому, що за результатами розрахункового періоду - газового місяця (М) позивачем складено акти приймання-передачі природного газу за договором за січень та лютий 2022 року, які були направлені відповідачу, однак останнім не підписані. Ціна газу у спірному періоді підтверджується довідкою Оператора ГРМ (АТ «Київгаз») №16 від 02.03.2023. Позивач звертає увагу на те, що ще до направлення актів у паперовій формі супровідним листом від 09.01.2023 №33/01 акти направлялися на електронну адресу відповідача, зазначену у пункті 11.12. Договору - ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на дату подання позову споживач підписані акти на адресу відповідача не повернув, такі акти були повернуті позивачу 06.04.2023, тобто вже після прийняття оскаржуваного судового рішення в даній справі. Позивач просить суд долучити до матеріалів справи додані до відзиву копії підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу по Договору за січень-лютий 2022 року. Водночас, позивач наголошує, що відповідач не подавав до суду першої інстанції контррозрахунку штрафних санкцій, доказів оплати заборгованості, а тому справа була розглянута за наявними у ній документами.

Стосовно оплат від 28.06.2022 на суму 168 280,96 грн та від 13.01.2023 на суму 80 000,00 грн, то такі оплати були враховані позивачем при здійсненні розрахунку позовних вимог, що вбачається із наданого позивачем до позову розрахунку. Водночас, оплати, здійснені споживачем у березні 2023 року не впливають на розмір суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, так як у позовній заяві була заявлена сума боргу станом на 16.01.2023.

Щодо посилань скаржника на форс-мажорні обставини як підставу для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, то така обставина є недоведеною, оскільки відповідачем листи, заяви, сертифікати про настання форс-мажорних обставин, видані у встановленому діючим законодавством порядку та які б підтверджували неможливість виконання відповідачем зобов`язань саме за Договором, суду не надані.

Клопотань, у свою чергу, про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та доказів на підтвердження відсутності вини споживача у порушенні зобов`язання до суду першої інстанції не подавались, отже підстави для зменшення розміру заявленої неустойки під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1399/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 залишено без руху.

11.05.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника скаржника, в якому він надав на виконання вимоги ухвали суду докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам у справі №910/1399/23.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/1826/23, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. (який не є головуючим суддею) у відпустці відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1399/23.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 26.06.2023, витребувано матеріали справи №910/1399/23 з Господарського суду міста Києва.

12.06.2023 матеріали справи №910/1399/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У судових засіданнях 26.06.2023 та 24.07.2023 оголошувались перерви у розгляді справи, останнього разу до 28.08.2023.

13.07.2023 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копій актів приймання-передачі природного газу по Договору від 31.01.2022 за січень-2022 року та від 28.02.2022 за лютий 2022 року.

24.07.2023 від відповідача електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення щодо долучених до апеляційної скарги доказів, в яких скаржник наголосив на тому, що ні апелянт, ні його представники не брали участі у розгляді справи в суді першої інстанції, не були обізнані про судовий розгляд, ухвалу про відкриття провадження не отримували.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на довготривалому лікарняному розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/799/23 від 11.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М., розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 призначено на 17.10.2023.

У судовому засіданні 17.10.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 17.10.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні повідомив суд про те, що станом на 17.10.2023 сума основного боргу за поставлений у січні-лютому 2022 року згідно Договору природний газ була сплачена позивачу в повному обсязі.

Представник позивача підтвердив вказану обставину.

Представники сторін не заперечували проти долучення до матеріалів доказів, доданих скаржником до апеляційної скарги та доказів, доданих позивачем до відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про приєднання доказів.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, вказував на неврахуванні судом під час прийняття рішення здійснених ним оплат на суму 363 280,96 грн, просив суд врахувати, що несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин (військової агресії російської федерації проти України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Ремторгустаткування» (споживач) було укладено Договір № 222145/Т постачання природного газу (для не побутових споживачів) (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити (передати) природний газ споживачу, а споживач зобов`язується приймати та своєчасно сплатити постачальнику вартість природного газу, а також виконувати інші зобов`язання, передбачені договором, у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що плановий об`єм (обсяг) постачання/споживання природного газу у 2022 році за договором, що становить 81 000 м.куб.

У пункті 2.2. Договору сторони погодили добові та місячні планові об`єми постачання газу у 2022 році.

Фактичний об`єм поставленого в розрахунковому періоді газу підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу (пункт 3.6. Договору).

Відповідно до пункту 3.7.1. Договору споживач до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику засвідчену копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ відповідно до вимог кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. В іншому випадку, для розрахунку вартості поставленого за цим договором газу застосовуються дані оператора ГРМ про об`єм розподіленого (протранспортованого) споживачу газу. Постачальник має право самостійно звернутись до оператора ГРМ для отримання даних про об`єм газу, розподіленого (протранспортованого) для споживача протягом розрахункового місяця.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом п`яти робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період з зазначенням фактичних об`ємів (обсягів) споживання за кожну газову добу протягом газового місяця, підписані уповноваженим представником постачальника (пункт 3.7.2. Договору).

Згідно з пунктом 3.7.3. Договору споживач протягом трьох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання актів. У разі неповернення споживачем у визначений строк акту приймання передачі природного газу, чи у випадку не подання письмової мотивованої відмови від підписання акту, обсяг спожитого газу та ціна за відповідний розрахунковий період вважаються узгодженими споживачем.

Відповідно до пункту 4.1. Договору на момент укладання цього договору ціна планового обсягу природного газу, що поставляється в межах добових об`ємів, встановлених згідно з пунктом 2.2 цього договору (з урахуванням змін, здійснених відповідно до пункту 3.10 договору), з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України» становить 31 719,9093 грн за одну 1000 (тисячу) куб.м., крім того ПДВ 20% - 6343,9819 грн, разом з ПДВ 38 063,8912 грн за одну 1000 (тисячу) куб.м.

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що оплата вартості планового обсягу газу на газовий місяць, визначеного пунктом 2.2. Договору, здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника до 25 числа газового місяця на умовах 100% попередньої оплати, за ціною планового обсягу газу, встановленого у пункті 4.1. Договору.

Відповідно до пункту 4.8. Договору остаточні розрахунки за фактичний об`єм (обсяг) спожитого природного газу у газовому місяці здійснюється споживачем за остаточною вартістю та остаточною ціною природного газу, які визначені пунктами 4.4, 4.5. Договору у строк до 15 числа (включно) газового місяця. Датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок постачальника (пункт 4.10. Договору).

Відповідно до пункту 8.6. Договору у разі порушення споживачем строків розрахунків за природний газ, встановлених цим договором, споживач сплачує на користь постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу та нараховується до дати остаточного погашення заборгованості.

Цей договір набуває чинності з дати його укладання та діє в частині постачання природного газу до 31.12.2022, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання (пункт 11.1. Договору).

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач стверджує, що на виконання умов Договору у період з січня 2022 року по лютий 2022 року ним було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на суму 1 582 962,95 грн, розрахунок вартості якого міститься в Актах прийому-передачі природного газу від 31.01.2022 №0ТБИ-000279 на суму 1 055 623,57 грн (16880 куб.м. - обсяг природного газу) та від 28.02.2022 №0ТБИ-001715 на суму 527 339,38 грн (10522 куб.м. - обсяг природного газу), які було підписано зі сторони позивача.

Позивач наголошує, що відповідно до пункту 3.7.2. Договору разом із супровідним листом від 09.01.2023 №33/01 він направив відповідачу акти приймання-передачі природного газу за січень та лютий 2022 року. Проте, підписані акти зі сторони відповідача позивачу не повертались, відмови відповідача від підписання актів приймання-передачі природного газу за січень та лютий 2022 року матеріали справи не містять, а тому такі акти є погодженими у розумінні пункту 3.7.3. Договору.

Ціна газу підтверджується довідкою №16 від 02.03.2023 про ціни на природний газ для споживача - ПрАТ «Ремторгустаткування» за січень 2022 року та лютий 2022 року за договором № 222145/Т від 31.12.2021.

Позивач стверджував, що станом на дату подання позову в даній справі (25.01.2023) відповідач частково оплатив позивачу вартість спожитого природного газу у січні 2022 року у сумі 640 808,22 грн (у т.ч. передплата у сумі 95 654,34 грн, яка мала місце станом на 01.02.2022), що підтверджується банківською довідкою №02-01/01/179 від 18.01.2023 по рахунку позивача щодо надходжень від контрагента ПрАТ «Ремторгустаткування» за період з 01.01.2022 по 16.01.2023, доданою до позовної заяви.

Враховуючи зазначене, оскільки за поставлений позивачем природний газ відповідач у повному обсязі на суму 1 582 962,95 грн не розрахувався, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 942 154,73 грн (1 582 962,95 грн - 640 808,22 грн).

Також, враховуючи допущення відповідачем порушення строків розрахунків за природний газ за вказаним Договором, позивач просив стягнути з відповідача пеню у загальній сумі 189 320,67 грн за період з 16.02.2022 по 16.09.2022, 30 565,44 грн 3% річних за період з 16.02.2022 по 16.01.2023 та 167 285,10 грн інфляційних втрат за період з 15.04.2022 по 15.12.2022.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав.

При цьому у матеріалах справи містяться докази на підтвердження вручення 06.02.2023 відповідачу у справі копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (повідомлення про вручення поштового відправлення; том 1, а.с. 40).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, прийняв та вирішив долучити до матеріалів справи надані відповідачем та позивачем до справи на стадії апеляційного розгляду документи (копії платіжних інструкцій №195 від 28.06.2022 на суму 168 280,96 грн, №426 від 13.01.2023 на суму 80 000,00 грн, №495 від 02.03.2023 на суму 75 000,00 грн, №526 від 31.03.2023 на суму 40 000,00 грн, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за 01.10.2021 - 24.04.2023, реєстру документів «Надходження товарів і послуг» за листопад 2021 року - квітень 2023 року, реєстру банківських документів за 28.10.2021 - 30.04.2023, акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2021 - 24.04.2023, актів приймання-передачі природного газу по Договору від 31.01.2022 за січень 2022 року №ОТБИ-000279 та від 28.02.2022 за лютий 2022 року №ОТБИ-001715), проте, їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

У даному контексті, вирішуючи питання про долучення до матеріалів справи названих документів, колегією суддів враховано відсутність заперечень учасників справи проти такого долучення, те, що оплати, здійснені згідно перелічених платіжних інструкцій, проведені до прийняття судом оскаржуваного судового рішення, а тому не лише відповідач, а й позивач мали повідомити суд про таку обставину, а також те, що підписанням актів приймання-передачі природного газу по Договору від 31.01.2022 за січень 2022 року №ОТБИ-000279 та від 28.02.2022 за лютий 2022 року №ОТБИ-001715 відповідач фактично підтвердив обставини, повідомлені суду позивачем стосовно обсягу спожитого у спірному періоді природного газу.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши подані сторонами до суду докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази згідно вимог статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не заперечувалось, що за результатами розрахункового періоду на виконання умов Договору у період з січня 2022 року по лютий 2022 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 1 582 962,95 грн, розрахунок вартості якого міститься в Актах прийому-передачі природного газу від 31.01.2022 №0ТБИ-000279 на суму 1 055 623,57 грн (16 880 куб.м. - обсяг природного газу) та від 28.02.2022 №0ТБИ-001715 на суму 527 339,38 грн (10 522 куб.м. - обсяг природного газу), копії підписаних примірників яких надано суду апеляційної інстанції позивачем та долучено судом апеляційної інстанції до матеріалів справи.

Отже, фактичний об`єм спожитого згідно умов Договору природного газу у січні-лютому 2022 року у розмірі 27 402 куб.м. підтверджено у відповідності до пункту 3.6. Договору належними та допустимими доказами та визнано відповідачем шляхом підписання у подальшому відповідних актів.

Станом на дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення у матеріалах справи були відсутні підписані сторонами акти, водночас, така обставина (щодо обсягу спожитого природного газу у розмірі 27 402 куб.м. за період з 01.01.2022 по 28.02.2022) була також підтверджена згідно пункту 3.7.1. Договору Оператором ГРМ - АТ «Київгаз» у довідці від 27.02.2023 №497/20 (том 1, а.с. 45). Ціна газу підтверджується довідкою №16 від 02.03.2023 про ціни на природний газ для споживача - ПрАТ «Ремторгустаткування» за січень 2022 року та лютий 2022 року за договором №222145/Т від 31.12.2021 (том 1, а.с. 46).

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 4.6. Договору оплата вартості планового обсягу газу на газовий місяць (М), визначеного пунктом 2.2. Договору, здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника до 25 числа газового місяця (М-1) на умовах 100% попередньої оплати, за ціною планового обсягу газу, встановленого у пункті 4.1. Договору.

Згідно пункту 4.8. Договору остаточні розрахунки за фактичний об`єм (обсяг) спожитого природного газу у газовому місяці (М) здійснюється споживачем за остаточною вартістю та остаточною ціною природного газу, які визначені пунктами 4.4, 4.5. Договору у строк до 15 числа (включно) газового місяця (М+1). Датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок постачальника (пункт 4.10. Договору).

Розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць (М), що складається з газових діб, щодо якої (якого) сторонами визначаються прогнози відбору/споживання природного газу та фактичне споживання природного газу по споживачу і здійснюються розрахунки між споживачем та постачальником.

Газовий місяць (М) згідно визначення, наведеного у Договорі - газовий місяць, в якому здійснюється постачання природного газу. Газовий місяць розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця.

Газовий місяць (М+1) - газовий місяць, наступний за газовим місяцем (М).

Газовий місяць (М-1) - газовий місяць, що передує газовому місяцю (М).

Таким чином, виходячи із наведених умов Договору, як вірно наголошує позивач, за плановий обсяг газу у січні 2022 року відповідач мав здійснити 100% переплату у строк до 25.12.2022, а за плановий обсяг лютого 2022 року - до 25.01.2022.

Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ згідно Договору мав відбутись у наступному порядку:

- за січень 2022 року - до 15.02.2022;

- за лютий 2022 року - до 15.03.2022.

Відповідач, натомість, в порушення взятих на себе зобов`язань, оплату поставленого позивачем природного газу у зазначені строки в повному обсязі не здійснив.

Позивач у позовній заяві повідомив суд про те, що відповідач станом на дату подання позову в даній справі (25.01.2023) частково оплатив позивачу вартість спожитого природного газу у січні 2022 року у сумі 640 808,22 грн (у т.ч. передплата у сумі 95 654,34 грн, яка мала місце станом на 01.02.2022), що підтверджується банківською довідкою №02-01/01/179 від 18.01.2023 по рахунку позивача щодо надходжень від контрагента ПрАТ «Ремторгустаткування» за період з 01.01.2022 по 16.01.2023, доданою до позовної заяви.

При цьому, як вбачається із поданої довідки, всупереч доводам апеляційної скарги відповідача, позивачем при розрахунку заборгованості були враховані оплати згідно платіжних інструкцій №195 від 28.06.2022 на суму 168 280,96 грн та №426 від 13.01.2023 на суму 80 000,00 грн.

Відповідно, станом на дату подання позову в даній справі у відповідача перед позивачем існувала заборгованість за Договором у розмірі 942 154,73 грн (1 582 962,95 грн - 640 808,22 грн). Позивачем у позові заявлено про стягнення з відповідача 942 155,33 грн, однак документально підтвердженою станом на дату подання позову є сума 942 154,73 грн.

У свою чергу, після подання позову в даній справі та відкриття провадження, відповідач сплатив частину існуючої заборгованості згідно платіжних інструкцій №495 від 02.03.2023 на суму 75 000,00 грн та №526 від 31.03.2023 на суму 40 000,00 грн. Дана обставина позивачем не заперечується. Проте, про вказану обставину ні позивач, ні відповідач суд першої інстанції не повідомили, що призвело до стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі більшому, ніж фактично існуючий станом на дату прийняття оскаржуваного судового рішення.

Статтею 231 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави для закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі у разі відсутності предмета спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Враховуючи те, що внаслідок сплати ПрАТ «Ремторгустаткування» під час розгляду справи судом першої інстанції коштів згідно платіжних інструкцій №495 від 02.03.2023 та №526 від 31.03.2023 на загальну суму 115 000,00 грн, основна заборгованість по Договору за спірний період зменшилась на відповідну суму, тобто має місце відсутність предмета спору, судова колегія, керуючись положеннями пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України та частини 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про закриття провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 115 000,00 грн.

Отже, станом на дату прийняття судом оскаржуваного рішення, враховуючи відсутність доказів протилежного, у відповідача перед позивачем існувала основна заборгованість за Договором у розмірі 827 154,73 грн (1 582 962,95 грн - 640 808,22 грн - 115 000,00 грн), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач у судовому засіданні 17.10.2023 повідомив суд про те, що після прийняття оскаржуваного судового рішення у даній справі повністю погасив основну заборгованість за Договором. Позивач підтвердив дану обставину.

У свою чергу, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає законність рішення саме станом на дату його прийняття та виходячи з обставин, що існували станом на дату його прийняття, сплата відповідачем решти основного боргу має бути врахована у процесі виконання рішення суду в даній справі.

Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу у даній справі підлягають задоволенню на суму 827 154,73 грн.

Також позивачем за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу у січні 2022 року у позовній заяві були заявлені до стягнення з відповідача пеня у сумі 90 209,65 грн за період з 16.02.2022 по 16.08.2022, 13 729,32 грн 3% річних за період з 16.02.2022 по 16.01.2023 та за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу у лютому 2022 року 99 111,02 грн пені за період з 16.03.2022 по 16.09.2022, 16 836,12 грн 3% річних за період з 16.03.2022 по 16.01.2023.

Також за період прострочки з 15.04.2022 по 15.12.2022 позивачем на суму заборгованості було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 167 285,10 грн інфляційних втрат.

Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів встановила таке.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати передбачена у пункті 8.6. Договору, відповідно до якого сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків розрахунків за природний газ, встановлених цим договором, споживач сплачує на користь постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу та нараховується до дати остаточного погашення заборгованості.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого позивачем у січні-лютому 2022 року природного газу, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки, враховуючи, що прострочення з оплати за природний газ, поставлений у січні 2022 року, виникло з 16.02.2022, а за поставлений у лютому 2022 року - з 16.03.2022, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що до стягнення із відповідача підлягає сума пені у розмірі 189 320,67 грн, 30 565,44 грн 3% річних та 167 285,10 грн інфляційних втрат. Надані позивачем розрахунки є арифметично правильними.

Контррозрахунку заявлених сум відповідачем суду не надано.

Водночас, здійснені позивачем оплати у березні 2023 року (02.03.2023 та 31.03.2023) не впливають на визначений позивачем розмір сум пені, 3% річних, кінцевий строк нарахування яких визначено 16.01.2023, а інфляційних втрат - 15.12.2022.

Отже, доводи скаржника про неправильність обрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Щодо доводів скаржника про неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що невиконання зобов`язання з оплати стало наслідком дії форс-мажорних обставин (військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні режиму воєнного стану), колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Станом на дату прийняття даної постанови строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 15.11.2023.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Так, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

Наразі Торгово-промислова палата України (далі, ТПП України) ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин та з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований «Всім кого це стосується», Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 викладено наступні висновки:

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

З огляду на вказане, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання, а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим. Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Відповідно до пункту 10.4. укладеного Договору сторона, що не має можливості виконати свої зобов`язання за Договором внаслідок виникнення та дії форс-мажорних обставин, повинна повідомити про це іншу сторону протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання таких обставин та протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів надати та/або повідомити іншій стороні докази, які підтверджують виникнення форс-мажорних обставин. Аналогічні умови застосовуються щодо повідомлення про припинення дії форс-мажорних обставин.

Згідно пункту 10.5. Договору належним доказом існування та дії форс-мажорних обставин є належним чином оформлений документ, виданий Торгово-промисловою палатою України, за виключенням форс-мажорних обставин, перелічених у пункті 10.3. цього договору.

Однак, відповідачем не надано ні позивачу у строк, встановлений у пункті 10.4. Договору, ні суду належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів існування форс-мажорних обставин саме у взаємовідносинах із позивачем за Договором, як і не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором з оплати за отриманий природний газ.

При цьому, кінцевий строк з оплати зобов`язань з поставки природного газу у січні 2022 року настав 15.02.2022, тобто до введення на території України режиму воєнного стану.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач як на форс-мажорну обставину посилається лише на сам факт військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, не зазначаючи при цьому, як ці обставини вплинули не неможливість виконання саме зобов`язань за Договором, укладеним із позивачем, та не надаючи відповідних доказів.

При цьому, як уже зазначалося вище, сам по собі факт військової агресії не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Водночас, висловлені відповідачем у судовому засіданні 17.10.2023 доводи стосовно того, що основним доходом підприємства є отримання орендної плати від здачі в оренду приміщень, який зменшився у зв`язку з початком війни, судом до уваги не приймаються, оскільки, по-перше, такі обставини не підтверджені жодними доказами, а по-друге, відсутність у відповідача коштів на оплату природного газу не є підставою для звільнення його від відповідальності в розумінні абз. 2 частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статі 218 Господарського кодексу України, й не відноситься до форс-мажору.

Стосовно посилань скаржника на вказані обставини як на підставу для зменшення розміру неустойки колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов?язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов?язанні: не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов?язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з?ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об?єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов?язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов?язання, незначність прострочення у виконанні зобов?язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

При цьому обов?язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №910/6471/20, зменшення за клопотанням сторони розміру заявлених до стягнення штрафу і пені, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов?язань, кореспондується з обов?язком сторони, до якої відповідна санкція застосовується, довести на підставі належних і допустимих доказів, згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України, те, що вони не бажали вчинення таких порушень і що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту.

Однак, в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення нарахованої пені, а в апеляційній скарзі відповідач посилається лише на загальні норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України щодо можливості такого зменшення та не надає суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів про наявність виняткових обставин та поважності причин прострочення та невиконання спірних договірних зобов?язань, не надає доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища та наявність інших виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах статті 233 Господарського кодексу України та частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та з наявністю яких законодавець пов?язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом.

У постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №914/3203/21 суд касаційної інстанції щодо питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій зазначив (пункт 23), що суд не зобов?язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення таких санкцій. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення штрафних санкцій, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).

У справах №910/10334/21, №910/8396/20, №924/633/20, №902/538/18, №910/7256/20, №910/11889/20, №902/417/18, №922/266/20 Верховний Суд зазначив, що зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, є правом, а не обов?язком суду. Дане право реалізується судом з огляду на конкретні обставини справи та з урахуванням наявних у ній доказів, а довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов?язане з цим клопотання.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки у даній справі скаржником не наведено та не доведено здійснення ним усіх можливих заходів для належного виконання зобов`язання згідно Договору, не доведено поважність причин прострочення та невиконання договірних зобов`язань перед позивачем, не надано доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища та не наведено інших виняткових обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, у суду відсутні підстави для зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені.

Отже, вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Розподіл судових витрат

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 19 939,89 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для зміни судового рішення, закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 115 000,00 грн та стягнення з відповідача на користь позивача 827 154,73 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, згідно частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки суд встановив, що сплата 115 000,00 грн в рахунок погашення основної заборгованості була здійснена після звернення позивача до суду із позовом у даній справі, спір фактично виник з вини відповідача, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 19 939,89 грн на відповідача.

У свою чергу, здійснюючи розподіл судового збору за подання апеляційної скарги, враховуючи, що ні позивач, ні відповідач належним чином не виконали свого процесуального обов`язку щодо повідомлення суду першої інстанції про усі відомі їм обставини (оплату 115 000,00 грн після подання позову в даній справі), що як наслідок призвело до прийняття судом оскаржуваного судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 942 154,73 грн основної заборгованості замість 827 154,73 грн, колегія суддів, керуючись положеннями частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне здійснити розподіл судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» такою, що підлягає частковому задоволенню (враховуючи те, що провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 115 000,00 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України). Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у даній справі є таким, що підлягає зміні, а позовні вимоги задовольняються на загальну суму 1 214 325,94 грн, з яких 827 154, 73 грн основного боргу, 30 565,44 грн 3% річних, 167 285,10 грн інфляційних втрат та 189 320,67 грн пені.

Керуючись статтями 129, 231, 238, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 278, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 змінити.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/1399/23 викласти у наступній редакції:

«Закрити провадження у справі в частині стягнення 115 000,00 грн основного боргу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» (03680, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 5, ) 827 154 (вісімсот двадцять сім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 73 коп. основного боргу, 189 320 (сто вісімдесят дев`ять тисяч триста двадцять) грн 67 коп. пені, 30 565 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 44 коп. 3% річних, 167 285 (сто шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 10 коп. інфляційних втрат та 19 939 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» (03680, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 44, ) 2 587 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) грн 38 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 27 321,12 грн залишити за Приватним акціонерним товариством «Ремторгустаткування».

Матеріали справи №910/1399/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.11.2023 (у період з 06.11.2023 по 10.11.2023 суддя Тищенко А.І. перебувала на лікарняному; у період з 13.11.2023 по 17.11.2023 члени колегії суддів Михальська Ю.Б., Скрипка І.М. та Тищенко А.І. перебували на підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України).

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко