ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 Справа № 910/11097/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіна", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів

про стягнення 58 348, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники:

від позивача: Тітлова Ілона Олександрівна - представник

від відповідач: Медведєв Сергій Ігорович - представник

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіна" звернулось в Господарський суд міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 58 348, 00 грн за договором від 08.05.2023 № 08/05-02.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.07.2023, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, матеріали справи № 910/11097/23 передав за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

01.08.2023 матеріали справи № 910/11097/23 надійшли до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023, матеріали справи № 910/11097/23 передано на розгляд судді Манюку П.Т.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.08.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 28.08.2023.

Ухвалою суду від 29.08.2023 судове засідання призначене на 18.09.2023, оскільки судове засідання, що було призначене на 28.08.2023 о 10:20 не відбулось у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування приміщення Господарського суду Львівської області та здійсненням заходів з евакуації осіб присутніх у приміщенні суду. Ухвалою суду від 18.09.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіна" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 58 348, 00 грн залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сіна" строк у 5 календарних днів з дня проголошення цієї ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків позовної заяви, а саме: надати суду належні докази (оригінал поштової квитанції та опис вкладення) про направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача - АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20.09.2023 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 09.10.2023, оскільки 19.09.2023 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, а саме надано копію поштової квитанції та опис вкладення, що підтверджує надсилання позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

Ухвалою суду від 09.10.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.10.2023.

Ухвалою суду від 16.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіна" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 58 348, 00 грн без розгляду. У судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2023.

Ухвалою суду від 23.10.2023 розгляд справи відкладено на 13.11.2023.

В судове засідання, яке відбулося 13.11.2023 представники сторін з`явилися. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у письмових поясненнях Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав викладених у раніше поданому відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 13.11.2023 справу розглянуто по суті, проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіна" (надалі позивач, перевізник) звернулось в господарський суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач, експедитор) про стягнення 58 348, 00 грн за договором від 08.05.2023 № 08/05-02.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 08.05.2023 між сторонами у справі був укладений договір надання послуг по перевезенню вантажу № 08/05-02 (надалі договір).

Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 договору, перевізник зобов`язується надати експедитору послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених цим договором, а також у випадку перевезень за межами території України відповідно до конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДВП) Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП), автомобільним транспортом, а експедитор прийняти та оплатити виконанні перевізником послуги з перевезення.

На виконання умов договору позивач, відповідно до заявки від 23.05.2023 № 2, надав транспортні засоби для завантаження вантажу. Дата завантаження автомобілів - 23.05.2023. Відповідач повинна була сплатити грошові кошти за надані послуги перевезення на поточний рахунок позивача не пізніше 30.05.2023.

Проте, грошові кошти в розмірі 57 855, 00 грн експедитором перераховано не було.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 289, 27 грн інфляційних втрат та 204, 47 грн 3 % річних.

Позиція відповідача.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача посилається на те, що умови пунктів 4.2. та 4.3. договору, на невиконання яких посилається позивач, є загальними щодо сторін договору, оскільки відповідно до п 1.3 розділу 1 договору зазначено, що конкретні умови по перевезенню оформлюються заявками експедитора на перевезення вантажу, в яких передбачаються конкретні умови відповідного перевезення вантажу для належного виконання договору. А в п. 1.4 договору сторони узгодили, що заявка на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками та підписами експедитора та перевізника, та є невід`ємною частиною даного договору.

23 травня 2023 року відповідачем було складено заявку від 23.05.2023 № 2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом до договору надання послуг по перевезенню вантажу від 08.05.2023 № 08/05-02. Серед умов заявки № 2 було зазначено, що загальна вартість послуги складає 750 грн за 1 тонну перевезеного вантажу на дату завантаження, протягом 3 робочих днів з дня розвантаження по сканкопіях (договір, заявка, рахунок, акт).

Відповідач не заперечує факту надання позивачем послуг з перевезення та не проведення відповідачем повної оплати за отримані послуги.

Проте, як на момент подачі позову так і на час розгляду справи, серед 4 необхідних сканкопій документів позивачем відправлено на адресу відповідача тільки 1, а саме договір № 08/05-02, який було підписано 08.05.2023 та відповідачем було отримано спочатку його сканкопію, а потім і сам оригінал. А оригінали заявки № 2, акту та рахунку для оплати досі не підписані позивачем та не відправлені відповідачеві, як і не надіслані їх сканкопії.

Відповідач опинився в скрутній ситуації перед перевізниками, у зв`язку з чим 07 червня 2023 року ним було направлено на електронну пошту позивача звернення щодо затримки виплат з пропозицією відтермінувати платіж або виставити претензією. Також разом з цим зверненням була ще раз відправлена заявка від 23.05.2023 № 2, яка так і залишилася непідписана з боку позивача. Щодо можливого досудового вирішення ситуації позивач проігнорував звернення відповідача від 07.06.2023, а також ним не було виставлено експедитору жодної претензії.

Таким чином, наведені факти заперечують будь - які твердження позивача про виконання ним своїх зобов`язань в повному обсязі, оскільки позивач досі не оформив відносини з відповідачем, не підписавши заявку, та не оформив і не надіслав відповідачеві акт виконаних робіт та рахунок для оплати послуг перевезення. Відтак, з наведеного випливає відсутність порушеного права позивача як такого, яке треба відновити або захистити в судовому порядку, зважаючи на невиконання позивачем своїх обов`язків згідно договору та заявки в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що 08.05.2023 між сторонами у справі був укладений договір надання послуг по перевезенню вантажу № 08/05-02.

Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 договору, перевізник зобов`язується надати експедитору послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених цим договором, а також у випадку перевезень за межами території України відповідно до конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДВП), Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП), автомобільним транспортом, а експедитор прийняти та оплатити виконанні перевізником послуги по перевезенню.

Пунктом 2.2. розділу 2 договору передбачено, що перевізник зобов`язаний за завданням експедитора власними силами та засобами надавати останньому визначені розділом 1 договору послуги в строк визначений експедитором.

Відповідно до пункту 3.1.6 розділу 3 договору експедитор зобов`язаний здійснити своєчасну оплату за послуги по перевезенню перевізнику в порядку та згідно умов, передбачених цим договором та відповідною заявкою.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначаються також нормами Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Згідно з нормами статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що на виконання умов, визначених у договорі, позивач відповідно до заявки від 23.05.2023 № 2 надав відповідачу транспортні засоби для завантаження вантажу. Дата завантаження автомобілів - 23.05.2023. Відповідач повинна була перерахувати грошові кошти на поточний рахунок позивача не пізніше 30.05.2023. Проте, грошові кошти в розмірі 57 855, 00 грн експедитором перераховано не було.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 договору сторони погодили, що конкретні умови по перевезенню оформлюються заявками експедитора на перевезення вантажу, в яких передбачаються конкретні умови відповідного перевезення вантажу для належного виконання договору. Заявка на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками та підписами експедитора та перевізника та є невід`ємною частиною даного договору

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 договору передбачено, що вартість послуг по відповідному перевезенню визначається у заявках, які є невід`ємними частинами договору. Оплата наданих перевізником за даним договором послуг здійснюється експедитором шляхом перерахування грошових коштів па поточний рахунок перевізника відповідно до виставленого перевізником рахунку наступним чином: 100 відсотків від загальної вартості послуги відповідного перевезення, яка зазначається у заявці, перераховуються на поточний рахунок перевізника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) завантаження вантажу, яка зазначається у відповідній заявці. Сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання послуг з перевезення перевізником та відповідно їх прийняття експедитором є або підписаний сторонами акт приймання- передачі наданих послуг, або товарно-транспортний документ (СМК) або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим договором. Загальна сума (ціна) договору визначається сукупністю сум визначених в актах приймання- передачі наданих послуг. У разі, якщо деякі або всі акти приймання-передачі наданих послуг не оформлюються сторонами, то загальна сума (ціна) договору визначається сукупністю підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, виставлених та узгоджених рахунків перевізника та підписаних заявок на перевезення.

Таким чином, суд зауважує, що враховуючи зміст договору, передумовою виникнення обов`язку відповідача зі здійснення оплати є, зокрема, своєчасне надання відповідачу позивачем підписаних останнім заявки від 23.05.2023 № 2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, акту приймання-передачі наданих послуг та рахунку на оплату.

Нормами статті 538 ЦК України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Частиною 2 ст. 613 ЦК України встановлено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з частиною 3 статті 220 ГК України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. У такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором необхідних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, належними засобами доказування не доведено суду своїх позовних вимог, а також не спростовано обставин на які посилається відповідач на обґрунтування своїх заперечень на позов.

В письмових поясненнях від 13.11.2023 представником позивача зазначено, що 13.06.2023 позивач надіслав на адресу відповідача підписані товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі наданих послуг та заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом, що підтверджується копією експрес - накладної ТОВ "Нова пошта" за № 3850. Проте, з наданої експрес -накладної неможливо встановити, які саме документи були скеровані на адресу відповідача. Разом з тим, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відправлення на підставі вказаної експрес - накладної ТОВ "Нова пошта" за № 3850, про які зазначає позивач, було отримане відповідачем, однак в ньому були документи, що стосуються інших перевезень. Інших доказів на підтвердження виконання умов заявки щодо надіслання документів та спростування тверджень відповідача позивачем не надано.

З огляду на те, що позивачем не надано належних доказів що заявка від 23.05.2023 № 2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом підписана позивачем та надіслана останнім на адресу експедитора, а також відсутні належні докази надсилання акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку на оплату на адресу експедитора, відтак звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним.

За таких обставин, оцінивши подані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя Манюк П.Т.