ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" листопада 2023 р. м. Київ Справа №911/616/23
За позовом Фізичної особи-підприємця Михальченка Віктора Михайловича ( АДРЕСА_1 )
про зобов`язання вчинити певні дії
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/616/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Михальченка Віктора Михайловича (позивач) до Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» (відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі №911/616/23, надалі рішення у справі №911/616/23, позовні вимоги позивача до відповідача про зобов`язання вчинити певні дії задоволено зобов`язано відповідача розмістити в електронній торговій системі інформацію про об`єкти оренди відповідача, які розташовані в будинках за адресою: м.Вишневе, вул.Святошинська, буд.42 та буд. 46, а саме: договори оренди та додаткові угоди до них, чинні на дату введення в дію Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (01.02.2020), договори оренди та додаткові угоди до них, укладені після введення в дію цього Закону, та Переліки першого та другого типу на об`єкти оренди відповідача; стягнуто з відповідача на користь позивача 2684,00 грн витрат зі сплати судового збору.

При ухваленні рішення у справі №911/616/23 питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, судом вирішено не було.

05.10.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу), надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 19500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом справи №911/616/23. До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення додані докази надіслання її копії з додатками відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2023 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 19.10.2023. Ухвала суду від 12.10.2023 направлена 16.10.2023 сторонам поштовими відправленнями відповідно №404 та №709, а також на електронні адреси сторін, наявні в матеріалах справи.

У судове засідання 19.10.2023 сторони не з`явились, ухвалою суду від 19.10.2023 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відкладено на 09.11.2023. Ухвала суду від 19.10.2023 направлена 24.10.2023 відповідачу поштовим відправленням №227, а також на електронну адресу відповідача.

В судове засідання 09.11.2023 сторони не з`явились та своїх повноважних представників не направили, при цьому судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення сторін про розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Відповідач своїм процесуальним правом на подання до суду пояснень чи заперечень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не скористався, що відповідно до ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає її розгляду судом.

Щодо повідомлення сторін про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, як позивач, так і відповідач не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Обидві сторони були обізнані про розгляд судом справи №911/616/23 та подану позивачем до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, але в судове засідання для розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не з`явились, що не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу), а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.123 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі №911/616/23 позовні вимоги позивача до відповідача задоволені.

Представництво та захист інтересів позивача у справі №911/616/23 здійснював як сам позивач, так і адвокат позивача Савельєв Ярослав Дмитрович на підставі договору про надання правничої допомоги від 13.02.2023 №13022023/1 разом із додатком №1 від 05.06.2023 (копії містяться в матеріалах справи).

У поданому до суду на стадії підготовчого провадження у справі №911/616/23 клопотанні від 08.06.2023 №0806-01 позивач вказував, що представництво інтересів позивача у справі №911/616/23 здійснює адвокат позивача Савельєв Я.Д., попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача у цій справі становить 17684,00 грн, з яких 2684,00 грн витрати зі сплати судового збору та 15000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу (виходячи з попереднього розрахунку кількості годин роботи адвоката в розмірі 10 годин), а детальний опис робіт (наданих послуг) адвоката та відповідних витрат позивача буде наданий у заяві про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до поданої до суду 05.10.2023 заяви про ухвалення додаткового рішення надано також:

- детальний опис робіт (наданих послуг) адвоката позивача у цій справі, відповідно до якого загальна сума витрат позивача на адвоката становить 19500,00 грн, загальна кількість годин роботи адвоката 13 годин;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 05.10.2023 на загальну суму 19500,00 грн. із описом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що включає в себе позиції №1-№9 із описом послуг по кожній з цих позицій із розрахунку 1500,00 грн за 1 годину роботи адвоката.

Позивач при цьому зазначив, що в п.1.3 додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2023 №13022023/1 позивач та адвокат позивача погодили, що винагорода адвоката за цим договором підлягає сплаті клієнтом (позивачем) адвокату протягом 60 робочих днів з дня підписання акта приймання-передачі послуг.

Надаючи правову оцінку заяві позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 19500,00 грн з урахуванням наданого позивачем опису складу наданих послуг, суд зауважує, що не всі заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі відповідають критерію неминучості таких витрат, а саме:

- витрати позивача на надання загальних консультацій клієнту (позивачу), огляд та вичитку документів, визначення судової практики, консультацій щодо статистики (позиції №1, №2 та №3 опису складу послуг на загальну суму 6375,00 грн) не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки самі по собі такі попередні консультації не відносяться до представництва та захисту прав клієнта (позивача) у суді та частково можуть охоплюватись (є складовою) позицією №4 опису (складення позовної заяви), у зв`язку з чим заявлені в позиціях №1, №2 та №3 опису витрати не підлягають врахуванню для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони;

- заявлена в описі наданих послуг позиція витрат №5 на суму 1500,00 грн («формування пакетів документів та передача замовнику») повністю або переважно охоплюється позицією №4 (складення позовної заяви), беручи до уваги, що складення позовної заяви передбачає складення та передачу клієнту (позивачу) тексту позовної заяви, в той час як додатки до позовної заяви у цій справі повністю або переважно є документами самого позивача, які отримані або створені самим позивачем без участі адвоката;

- заявлена в описі наданих адвокатом послуг позиція витрат №6 на суму 1875,00 грн (складення тексту письмових уточнень до позовної заяви та передача замовнику) повністю або переважно також охоплюється позицією №4 (складення позовної заяви), беручи до уваги, що уточнення до позовної заяви у цій справі подавались позивачем у зв`язку з недоліками первісного тексту позовної заяви, допущеними стороною самого позивача, а не відповідачем;

- заявлена в описі наданих адвокатом послуг позиція витрат №7 на суму 3000,00 грн (складення відповіді на відзив та передача замовнику) частково не відповідає критерію неминучості витрат позивача у цій справі, враховуючи, що подання відповіді на відзив є процесуальним правом позивача і подана позивачем у цій справі відповідь на відзив частково відтворювала (повторювала) доводи позивача, раніше вже наведені позивачем у позовній заяві та в поданих уточненнях до позовної заяви;

- заявлена в описі наданих адвокатом послуг позиція витрат №8 на суму 1500,00 грн (участь в підготовчому засіданні 03.08.2023, обсяг - 1 година) повністю або переважно не відповідає критерію неминучості витрат позивача у цій справі, враховуючи, що адвокат позивача брав участь в підготовчому засіданні не 03.08.2023, як помилково зазначено в описі, а 20.07.2023, при цьому підготовче засідання 20.07.2023 тривало 2 хвилини у зв`язку з оголошенням перерви на 03.08.2023, а в подальшому 01.08.2023 позивач подав клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 03.08.2023;

- заявлена в описі наданих адвокатом послуг позиція витрат №9 на суму 750,00 грн (складення тексту заяви про розподіл судових витрат) частково не відповідає критерію неминучості витрат позивача у цій справі, враховуючи, що подання такої заяви у формі окремого процесуального документа є правом позивача, при цьому не всі заявлені позивачем в цій заяві судові витрати є неминучими, про що зазначено судом вище.

Суд при цьому також враховує, що позовна заява позивача у справі №911/616/23 стосувалась не захисту (відновлення) конкретного майнового права позивача щодо оренди приміщень відповідача, яке має грошову оцінку, а даний позов позивача у цій справі стосувався захисту прав позивача як потенційного орендаря на отримання повної та достовірної інформації про об`єкти оренди відповідача в цілому, тобто спір мав немайновий характер.

На підставі наведеного, а також виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що для цілей розподілу та відшкодуванню за рахунок відповідача врахуванню підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн, що охоплює витрати в позиції №4 опису (складення тексту позовної заяви, вартість 4500,00 грн) та витрати в позиціях №5, №6, №7, №8 та №9 опису позивача, які сукупно обмежуються судом в межах загальної суми 500,00 грн з підстав, що викладені вище в цьому додатковому рішенні (4500,00+500,00=5000,00).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених та обґрунтованих витрат в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Михальченка Віктора Михайловича про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) від 05.10.2023 у справі №911/616/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» (08132 Київська область, м.Вишневе, вул. Святошинська, 46, ) на користь Фізичної особи-підприємця Михальченка Віктора Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23.11.2023.

Суддя О.О. Третьякова