УХВАЛА

м. Київ

24.11.2023Справа № 910/16589/23

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін та передачу справи за підвідомчістю у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" (02090, місто Київ, вул. Бутлерова Академіка, будинок 1, квартира 102) та до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 1127316,86 грн,

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.10.2023 в системі «Електронний суд» Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" та до ОСОБА_1 про стягнення 1127316,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" (далі Позичальник) було укладено кредитний договір № 38734168-КД-1 (далі за текстом - Кредитний договір) відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 1411752.52 грн. (п. А.2. Кредитного договору) із терміном повернення 01.02.2026 (пп. А.3., 1.2., 2.2.3. Кредитного договору).

25.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 (далі - поручитель) було укладено договір поруки № № 38734168-ДП-1/1 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки ОСОБА_1 за виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ", які випливають з Кредитного договору (п. 1.1. Договору поруки).

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" порушило свої зобов`язання за Кредитним договором, припинило здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів, заборгованість Боржника перед Заявником за Кредитним договором станом на 23.10.2023 становить 1127316,86 грн., з яких: 884894,13 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 242422,73 грн. - заборгованості за процентами.

З огляду на вищевикладене Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" та ОСОБА_1 заборгованість яка виникла за кредитним договором № 38734168-КД-1 від 25.02.2021, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 884894,13 грн., заборгованість за процентами у розмірі 242422,73 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2023 залишено позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 30.10.2023, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21.11.2023 представником ОСОБА_1 сформовано в «Електронному суді» відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник зокрема просить слухати справу з викликом сторін та передати справу стосовно відповідача 2 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Суд розглянувши клопотання представника відповідача 2 про розгляд справи з викликом сторін та передачу справи стосовно відповідача 2 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва, дійшов до наступного обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника відповідача в цій частині та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Стосовно клопотання представника відповідача про передачу справи стосовно відповідача 2 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва, суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" як кредитор подало до господарського суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНАГРОТЕХ" та до ОСОБА_1 (як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи). Тобто, між позивачем та відповідачами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18.

З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні клопотання представнику відповідача 2 про передачу справи стосовно відповідача 2 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва

Керуючись статтями 12, 234, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін - задовольнити.

2. В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 передачу справи стосовно відповідача 2 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва - відмовити.

3. Здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

4. Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 12.12.23 о 12:40 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 18 .

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.11.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ