ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1261/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Бондарчук А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кухар А.С. - довіреність від 28.12.2022;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті

до ОСОБА_1

про стягнення 9686,39 грн

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 9686,39 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Ухвалою від 25.09.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 20.10.2023.

Ухвалою від 20.10.2023, зважаючи на те, що направлена на адресу відповідача ухвала суду повернулася без вручення адресату, суд відклав розгляд справи на 21.11.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2023 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач акт №033918 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, отримав, однак від підпису про отримання, відмовився. Повідомила, що у вересні та грудні 2021 року відповідачу були направлені листи-повідомлення про необхідність внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу, при цьому пояснила, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.10.2021 останнім не оскаржувалась,

Відповідач в судове засідання не з`явився. З метою перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 20.10.2023, суд здійснив пошуковий запит на сайт "Укрпошта" та отримав трекінг відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення №808 (ухвала суду від 20.10.2023) 27.10.2023 не вручене під час доставки (а.с. 61-63).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві (а.с. 64).

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ, крім того інформація про призначені судові засідання розміщувалася і на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Водночас судом взято до уваги, що саме відповідач наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Крім іншого, суд враховує, що згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання ним відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 Північним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок (а.с. 21), згідно з яким визначено провести перевірки з 30.08.2021 по 05.09.2021, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на території відповідно до системи адміністративно-територіального устрою України Чернігівської області.

У матеріалах справи також наявний графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на серпень 2021 року на ділянках дороги: автомобільна дорога М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі) (124 км) (с. Красне); автомобільна дорога М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі) (196 км) (смт. Ріпки) (а.с. 20).

Згідно з направленням Північного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки на рейдову перевірку №006918 від 06.08.2021, посадовим особам доручено провести в період з 30.08.2021 до 05.09.2021 рейдову перевірку транспортних засобів щодо додержання автомобільними перевізниками вимог Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень", Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)" в т.ч. габаритно-вагових параметрів т.з.; м. Чернігів, Чернігівська область (а.с. 22).

Судом встановлено, що посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 31.08.2021, на підставі направлення на рейдову перевірку № 006918 від 26.08.2021 на 124 км а/д М-01 "Київ - Чернігів-Нові Яриловичі", проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та зупинений транспортний засіб марки DAF СF85.360, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно з наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною від 31.08.2021 №38/р (а.с. 33), перевізником вказаноТОВ "Одеська транспортна компанія ЮГ", замовником та вантажовідправником - ПСП "Червоний маяк", вантажоодержувачем - ТОВ "ТИС-Зерно" в квоту компанії "TIS-Zerno Servisces Limited", для "VITERRA B.V.", експортер ПСП "Червоний маяк", пункт навантаження - 15323, Чернігівська обл., Корювський р-н., с. Тельне, вул. Мирна, 9, пункт розвантаження - ООО "ТИС-Зерно", порт Южний, 16 причал, водій - ОСОБА_2 .

Згідно реєстраційних документів (а.с. 31-32) транспортний засіб марки DAF СF85.360, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 10.08.2017 року внесено запис про проведення державної реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи підприємця, вид діяльності 49.41 - вантажний автомобільний транспорт (основний), а 11.07.2022 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем (а. с. 43).

Відповідно до довідки №0054273 від 31.08.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF СF85.360, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу становить 43,81 тонн; навантаження на осі: 1) 7,20 т; 2) 11,18; 3) 8,49 т.; 4) 8,53; 5) 8,40 т. (а.с. 29).

За результатами вказаного контролю складено акт №033918 від 31.08.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 28). Згідно з вказаним актом габаритно-ваговий контроль автомобіля марки реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведено на а/д М-01, Київ-Чернігів, Н. Яроповичі, 124 км. У акті зазначено про перевезення вантажу - ріпаку водієм ОСОБА_2 , за маршрутом с. Тельне, Чернігівська обл., - порт Южний, 764 км. Суб`єктом, що перевіряється вказано - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). У акті вказано фактичну масу транспортного засобу - 43,81 т (нормативно допустима - 44 т); відстані між осями: 3,9; 5,1; 1,3; 1,3. Осьові навантаження тонн: фактичне - 7,21 (нормативно допустиме - 11 т), фактичне 11,18 т (нормативно допустиме - 11 т), фактичне 8,49 т (нормативно допустиме - 8 т), факичне 8,53 (нормативно допустиме - 8). Акт містить відмітку про те, що водій ОСОБА_2 відмовився отримати копію акту.

До вказаного акту складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 31.08.2021, відповідно до якого нарахована плата за проїзд 305,6 євро (а.с. 30).

Згідно з офіційним курсом гривні до іноземної валюти (євро), встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку 31.08.2021 (а.с. 36), 1 євро = 31,6963 грн, відповідно 305,6 євро = 9686,39 грн.

Суд встановив, що 03.09.2021 та 24.12.2021 Північне міжрегіональне відділення Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті направляло відповідачу листи про здійснення оплати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 305,6 Євро, з додатками: талон від 31.08.2021 №928, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.08.2021 №33918, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю від 31.08.2021 №0054273 та копія розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 31.08.2021 №033918 (а.с. 15-19)

19.10.2021 Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", винесено постанову №309229 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500,00 грн щодо ОСОБА_1 (а.с. 34).

Оскільки відповідач у добровільному порядку у встановлений строк не сплатив плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативні, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідач позов за підставами пред`явлення та предметом не оспорив, відзиву на позовну заяву не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, враховуючи таке.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 вказаного Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Правові засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільні перевезення" (в редакції, чинній на час проведення перевірки), державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 1 та 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" (в редакції, чинній на час проведення перевірки) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на час проведення перевірки), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

Згідно з п.п. 3 п. 2 Порядку №879 (в редакції, чинній на час проведення перевірки) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

За змістом п. 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За результатами здійснення габаритно- вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку №879).

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (в редакції, чинній на час проведення перевірки), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Суд встановвив, що на транспортному засобі марки DAF СF85.360, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , під час перевезення перевезення вантажу - ріпаку водієм ОСОБА_2 , за маршрутом с. Тельне, Чернігівська обл., - порт Южний, 764 км., здійснено перевищення нормативно вагових параметрів, а саме: фактичне навантаження на строєну вісь становило 25,420 тон при нормативно допустимих 24 тонах, що підтверджується талоном про зважування №928 від 31.08.2021 (а.с. 26).

При цьому, в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 31.08.2021 (а.с. 28), встановлено, що відстані між осями: 3,9; 5,1; 1,3; 1,3. Осьові навантаження тонн: фактичне - 7,21 (нормативно допустиме - 11 т), фактичне 11,18 т (нормативно допустиме - 11 т), фактичне 8,49 т (нормативно допустиме - 8 т), фактичне 8,53 (нормативно допустиме - 8).

Відповідно до Сертифіката відповідності (а.с. 23), ваги автомобільні для зважування в русі заводський номер 20ВА-Д-2-1WWS-0,9 зав. №2124 визнані такими, що відповідають законодавству в сфері стандартизації, метрології та сертифікації (а.с. 23-26).

Зважаючи на те, що перевезення вантажів здійснювалося з перевищенням вагових обмежень за відсутності документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", посадовими особами Укртрансбезпеки правомірно здійснено нарахування плати за проїзд дорогами загального користування.

Дії Північного Міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки щодо фіксування правопорушення та нарахування суми плати за проїзд в розмірі 305 євро, згідно акту №033918 від 31.08.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідачем не оскаржувались, а визначена сума, як зазначалося вище, в добровільному порядку не сплачена.

Таким чином, суд вважає доведеним та підтвердженими матеріалами справи, в порядку ст.ст.73-79 ГПК України, факт перевищення під час перевезення вантажу транспортним засобом - автомобілем марки DAF СF85.360, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки LSG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить Кузнецову Анатолію Миколайовичу, нормативно-допустимих вагових параметрів, що є порушенням вимог чинного законодавства та є підставою для нарахування і подальшого стягнення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

При цьому, суд також враховує, що згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Отже, саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 819/1381/16.

Також, у постанові від 10.11.2021 у справі №747/45/20 Верховний Суд зазначив, що аргументи касаційної скарги про те, що відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену позивачем суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, ґрунтуються на вимогах Закону № 2344-III та Порядку № 879. Покладання на власника транспортного засобу тягаря відповідальності за порушення вимог щодо здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень транспортним засобом презюмується. Поряд з цим у власника транспортного засобу зберігається право вимоги до водія у порядку регресу через інститути або цивільного, або трудового законодавства, залежно від того, які dejure i de facto відносини виникли між водієм і власником транспортного засобу у судовому чи позасудовому порядку.

Пунктом 30 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду; В - відстань перевезення, км.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру (К): до 10 відсотків -у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків -у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Частиною 7 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.

Згідно з п. 26 Порядку №879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що розмір плати за проїзд позивачем визначено відповідно до вимог зазначених вище норм Порядку №879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Оскільки відповідач плату за проїзд в розмірі 305,6 євро, що на день проведення розрахунку 31.08.2021 склало 9686,39 грн не сплатив, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що не виконав законодавчо встановленого обов`язку щодо своєчасного внесення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у визначеному розмірі.

Зважаючи на викладене вище, позовна вимога про стягнення 9686,39 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є обґрунтованою.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Позивач довів суду належними та достатніми доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. При цьому відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_3 ) в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 9686,39 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_3 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) 2684,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.11.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи

2 - відповідачу (рек. )

- позивачу (через електронний суд)