ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2023 р. Справа №909/527/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.,

Суддів: Кравчук Н.М.,

Скрипчук О.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", м.Київ

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2023 (повний текст підписано 21.08.2023) та на додаткове рішення від 29.08.2023 (суддя Ткаченко І. В.)

у справі №909/527/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто", м.Івано-Франківськ

про стягнення 270 601 грн 70 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу

У порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" 270 601 грн 70 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу №200117-12/ФЛ-Ю-А від 17 січня 2020 р., з яких 36 239 грн 03 коп. - прострочена заборгованість зі сплати винагороди (комісії) за лізинговими платежами, 19 061 грн 71 коп. - проценти річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 8 685 грн 73 коп. - інфляційні втрати, 19 061 грн 71 коп. - пеня, 15 629 грн 46 коп. - штраф, 171 924 грн 06 коп. - неустойка за неповернення предмета лізингу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №200117-12/ФЛ-Ю-А, невчасну сплату лізингових платежів та неповернення предмету лізингу у передбачений договором строк.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто", м.Івано-Франківськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", м.Київ 36 239 грн 03 коп. простроченої заборгованості зі сплати винагороди (комісії) за лізинговими платежами, 1 271 грн 87 коп. процентів річних, 8 685 грн 73 коп. інфляційних втрат, 7 922 грн 43 коп. пені, 7 814 грн 73 коп. штрафу, 1 165 грн 07 коп. судового збору та 4 305 грн 46 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне енергетичне місто" 17 789 грн 84 коп. процентів річних, 11 139 грн 28 коп. пені, 7 814 грн 73 коп. штрафу та 171 924 грн 06 коп. неустойки за неповернення об`єкта лізингу - відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.08.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "Розумне енергетичне місто" про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №909/527/23 та стягнуто з ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" на користь ТОВ "Розумне енергетичне місто" 3 921 грн 33 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 578 грн 67 коп. - залишено за відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, аргументи учасників справи та процесуальні питання.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", м.Київ оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає наступне:

- судом неправомірно зменшено розмір штрафу та пені, а також відмовлено у стягненні неустойки за неповернення предмету лізингу, оскільки висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені повинен ґрунтуватися не тільки на правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду, а також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність;

- апелянт вказує на неправильність висновку суду першої інстанції щодо правової природи процентів за п.2.7 Договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, які, на думку суду, є неустойкою, а відтак не підлягають до стягнення та суперечать ст.61 Конституції України;

- скаржник вважає хибними висновки суду першої інстанції, що предмет лізингу був повернутий позивачу у встановлений законом строк, з огляду на те, що умови Договору відповідачем не виконувались належним чином з 13.01.2022, тобто до початку збройної агресії, та предмет лізингу перебував на підконтрольній території.

Апелянт не погоджується з прийнятим додатковим рішенням, вважає його необґрунтованим, а розмір витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, які стягнуті пропорційно до розміру задоволених позовних вимог без урахування суми зменшеної пені та штрафу, у сумі 3 921, 33грн, неспівмірним. З огляду на те, що відповідачем у інших аналогічних справах надавались зовсім інші розрахунки на правничу допомогу, відтак, заявлені витрати є необґрунтованими, не відповідають критеріям розумності та співмірності.

Відтак, беручи до уваги викладене, позивач просить апеляційну скаргу задоволити, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги про стягнення 17 789,84грн процентів річних, 11 139,28грн пені, 7 814,73грн штрафу та 171 924 06грн неустойки за неповернення предмета лізингу задоволити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін. Додаткове рішення від 29.08.2023 скасувати та ухвалити нове, яким покласти судові витрати ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» на ТОВ «Розумне Енергетичне Місто».

Відводів суддям в порядку ст.ст.35 - 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Як встановлено судами, 07.01.2020 ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" (лізингодавець) та ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу №200117-12/ФЛ-Ю-А (Договір), відповідно до умов якого лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "Специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами та на підставі цього Договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством).

Згідно з даними Специфікації, яка є додатком до Договору, предметом лізингу є автомобіль Тoyota RAV-4, CVT AWD, комп. ACTIVE, 2.0 л. бензин, 173 к.с, 2019 року випуску.

Загальна вартість предмета лізингу з ПДВ становить 781 473 грн.

За змістом п. 2.2 Загальних умов Договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснити у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця.

У Додатку до Договору "Графік сплати лізингових платежів" визначено періоди лізингу, лізингові платежі, розмір відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу, в т.ч. ПДВ 20% у кожен період лізингу, винагороду (комісію) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу, без ПДВ та загальний лізинговий платіж, в т. ч. ПДВ 20%.

Відповідно до пп.2.1.7 Загальних умов Договору, число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно з п.2.1.7.1 Загальних умов Договору. За змістом даного пункту, числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 25.07.2021. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14.08.2017. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується у останній робочий день відповідного календарного місяця.

Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню (п.2.4 Загальних умов договору).

У п.2.7 Загальних умов Договору визначено, що у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст.625 ЦК України лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річних в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, протягом усього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовилися, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу, у зв`язку з цим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Згідно з п.2.11 Загальних умов Договору, лізингоодержувач здійснює погашення заборгованості перед Лізингодавцем у такому порядку:

- компенсація (відшкодування) лізингодавцю або іншим особам сум штрафів, накладених протягом усього строку лізингу уповноваженими державними органами за порушення Правил дорожнього руху та/або інших норм чинного законодавства, пов`язаних з експлуатацією/використанням/паркуванням/зберіганням та іншим предмету лізингу (в т.ч. кожної з його одиниць) в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також в режимі фото-відео фіксації;

- сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем обов`язків за даним Договором, а також процентів річних та інфляційних витрат, нарахованих на прострочену заборгованість;

- сплата комісії за адміністрування простроченої заборгованості;

- сплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата суми поточної заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата простроченої заборгованості з відшкодування частини вартості предмета лізингу;

- сплата поточної заборгованості з відшкодування частини вартості предмета лізингу.

Сторони домовились, що погашення заборгованості кожної черги відповідно до вищенаведеного порядку в межах кожної черги відбувається за принципом першочергового погашення заборгованості що утворилася раніше. У разі перерахування лізингоодержувачем платежів за цим договором (як чергових лізингових платежів, так і комісій, штрафних санкцій і простроченої заборгованості) з порушенням вищевказаної черговості, лізингодавець має право самостійно (та не залежно від призначення платежу, вказаного платником у платіжному документі) перерозподілити отримані від лізингоодержувача кошти, у відповідності з черговістю, викладеною в цьому пункті, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок, а лізингоодержувач підтверджує свою згоду на це підписуючи цей договір. Сторони також погодили, що лізингодавець може самостійно в односторонньому порядку (в тому числі, після одержання коштів), не залежно від призначення платежу (вказаного платником у платіжному документі): змінити порядок черговості погашення заборгованості як в межах вищенаведеного порядку, так і в межах кожної із встановлених черг; та/або зарахувати кошти в погашення заборгованості за іншим договором, укладеним з лізингоодержувачем (про що лізингодавець повідомляє лізингоодержувача у зручний для лізингодавця спосіб).

Відповідно до пп.7.1.1 Загальних умов Договору, за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через 12 місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

За змістом пп.7.1.2 Загальних умов Договору, якщо лізингоодержувач та/або інші особи, яким предмет лізингу, може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування, не повернули предмет лізингу або повернули його невчасно, зокрема у випадках вилучення предмета лізингу у відповідності до даного договору або чинного законодавства України, лізингоодержувач сплачує на вибір лізингодавця: неустойку (штраф) у розмірі, передбаченому ч.2 ст.785 ЦК України (при цьому, сторони домовились, що при нарахуванні суми неустойки лізингодавець застосовує середньоденну лізингову плату за користування предметом лізингу, яка розраховується шляхом складання сум загальних лізингових платежів, зазначених у стовбці "загальний лізинговий платіж в т.ч. ПДВ" графіку, за строк лізингу, який минув на момент нарахування неустойки, та ділення цієї суми на відповідну кількість днів користування предметом лізингу); або лізингоодержувач сплачує лізингодавцю договірну санкцію (неустойку) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен день прострочення повернення предмета лізингу.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 Загальних умов Договору, лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком "Довідка" до договору.

За порушення умов пунктів 2.15, 2,16, 3.6, 4.1.2, 4.1.7, 4.8, 5.2, 10.2 Загальних умов лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 (один) відсоток Остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 1 (один) відсоток від розміру Остаточної загальної вартості предмета лізингу (пп.7.1.3 Загальних умов договору).

Відповідно до пп.2.1.5 Загальних умов договору, що остаточна загальна вартість предмета лізингу - вартість предмета лізингу, вказана в акті або в останньому по даті акті коригування вартості предмета лізингу, направленому лізингодавцем лізингоодержувачу.

Вартість предмета лізингу, згідно з п.4 акту прийому-передачі предмета лізингу в користування від 24.01.2020, становить 781 473 грн 30 коп.

За змістом пп.6.6.1 Загальних умов договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) та вилучення предмета лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем предмета лізингу є місцезнаходження лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку, встановленого у повідомленні про вилучення предмета лізингу, повернути предмет лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) предмета лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат.

На виконання своїх договірних зобов`язань, лізингодавець передав у користування (фінансовий лізинг) предмет лізингу, а саме: автомобіль Тoyota, моделі RAV-4, 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , а лізингоодержувач прийняв вищезазначений предмет лізингу, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі предмета лізингу в користування від 24 січня 2020 р.

Виходячи з вимог пп.2.1.7.1 Загальних умов Договору, лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 13-го числа кожного місяця, починаючи з 13.02.2020 у розмірі, визначеному у Графіку сплати лізингових платежів.

Однак, всупереч викладеному, як зазначив позивач, відповідач свої обов`язки щодо сплати лізингових платежів виконував не в повному обсязі, внаслідок чого з 13.01.2022 за ним виникла заборгованість зі сплати винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу за період з 24 по 29 лізингові періоди в розмірі 36 239 грн 03 коп.

12.07.2022 ТОВ "Бест Лізинг" направило ТОВ "Розумне енергетичне місто" вимогу про сплату 31 258 грн 92 коп. штрафу за неподання звітності за 1-4 квартали 2021 року.

13.07.2022 ТОВ "Бест Лізинг" надіслало ТОВ "Розумне енергетичне місто" повідомлення №2139 про розірвання (відмову від) договору фінансового лізингу №200117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2020 з вимогою про повернення до 19.07.2022 предмета лізингу. Дане повідомлення надіслано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №873 від 13.07.2022.

Відстежити по трекінгу Укрпошти поштове відправлення №873 станом на дату розгляду справи неможливо, оскільки від дня відправлення пройшло більше шести місяців.

Разом з тим, у рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2022 у справі №909/610/22, оприлюдненому в Єдиному державному реєстрі судових рішень, і, яке набрало законної сили, судом встановлено, що рекомендоване поштове відправлення №873 від 13.07.2022 отримано відповідачем 03.08.2022.

З урахуванням положень ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, повідомлення позивача №2139 від 13.07.2022 про розірвання договору фінансового лізингу №200117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2020, направлене тим же поштовим відправленням №873, за встановлених судом обставин, отримано відповідачем також 03.08.2022.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі предмета лізингу, у зв`язку з достроковим розірванням Договору, відповідач повернув позивачу предмет лізингу 10.08.2022.

За порушення умов договору позивач нарахував відповідачу штраф, пеню, проценти річних, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати та неустойку за неповернення предмета лізингу. Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України (тут і надалі в редакції чинній на 12.08.2021) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (п.п.1, 4 ч.2 ст.11 ЦК України).

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору фінансового лізингу

За змістом положень ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За змістом ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом даних, зазначених в п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про фінансовий лізинг", цей закон набрав чинності 13.06.2021.

У п.2 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" даного Закону визначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що договір лізингу між сторонами укладено 17.01.2020, до даних правовідносин суд застосовує Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 у редакції, яка діяла до набрання чинності новим законом.

Згідно з ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг", фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як визначено ч.1 ст.2 цього Закону, відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено ст..292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЗУ "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Згідно з ст.16 вказаного Закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, на виконання умов договору позивач передав у користування (фінансовий лізинг) предмет лізингу 24.01.2020, і, відповідно до вимог пп.2.1.7.1 Загальних умов Договору, відповідач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 13-го числа кожного місяця, починаючи з 13.02.2020 у розмірі визначеному у Графіку сплати лізингових платежів, зокрема, лізинговий платіж №24 мав бути сплачений 13.01.2022, лізинговий платіж №25 - 11.02.2022 (13.02 - неділя (вихідний)), лізинговий платіж №26 - 11.03.2022 (13 березня - неділя (вихідний)), лізинговий платіж №27 - 13.04.2022, лізинговий платіж №28 - 13.05.2022, лізинговий платіж №29 - 13.06.2022.

Однак, як зазначив позивач, відповідач свої обов`язки щодо сплати лізингових платежів виконував не в повному обсязі і у нього виникла заборгованість зі сплати винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу за 24 - 29 лізингові періоди в розмірі 36 239 грн 03 коп. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача в частині стягнення 36 239 грн 03 коп. винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу.

Твердження відповідача, що ним сплачено заборгованість за спірні періоди в сумі 30 000 грн (17.03.2022) та 40 208 грн 58 коп. (31.03.2022), судами до уваги не приймаються, оскільки, згідно з поясненнями позивача, ці кошти, в порядку черговості, визначеної п.2.11 Загальних умов Договору, в односторонньому порядку було розподілено ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ", а саме 40 208 грн 58 коп. зараховано в рахунок погашення заборгованості за Договором №210528-4/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та 30 000 грн в рахунок сплати відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу за договором №200117-12/ФЛ-Ю-А. Так, в п.2.11 Загальних умов Договору сторони погодили, що лізингодавець може самостійно в односторонньому порядку (в тому числі, після одержання коштів), незалежно від призначення платежу (вказаного платником у платіжному документі): змінити порядок черговості погашення заборгованості як в межах вищенаведеного порядку, так і в межах кожної із встановлених черг; та/або зарахувати кошти в погашення заборгованості за іншим договором, укладеним з лізингоодержувачем.

У зв`язку з невиконанням умов договору на підставі пунктів 2.7, 7.1.1, 7.1.2, 7.1.3 Договору та положень ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу проценти річних, штраф, інфляційні втрати, пеню та неустойку за неповернення об`єкта лізингу.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.4 ст.231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що відповідач порушив вимоги п.5.2 Договору, а саме, у строк, встановлений Договором, за два квартали письмово не проінформував лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу, позивач правомірно та арифметично правильно нарахував відповідачу на підставі п.п.7.1.3 Договору 15 629 грн 46 коп. (7 814 грн 73 коп. х 2) штрафу. Також враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, позивач правомірно та арифметично правильно нарахував відповідачу 8 685 грн 73 коп. інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України.

Судова колегія погоджується з проведеним судом першої інстанції розрахунком вимог про стягнення пені з 14.01.2022 по 25.05.2023. Стягнення процентів річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (п.2.7 договору), що, як вірно встановлено господарським судом, за своєю правовою природою є пенею, є неможливим, з огляду на положення ст.61 Конституції України. У той же час, колегія суддів вважає вірним розрахунок господарського суду 3% річних, який не виходить за межі визначеного позивачем періоду та вважає його арифметично вірним. Відтак, за несплату лізингових платежів з відповідача слід стягнути 15 844 грн 85 коп. - пені та 1 271 грн 87 коп. - 3% річних.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 171 924 грн 06 коп. неустойки за неповернення предмета лізингу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за порушення строку повернення предмету лізингу позивач, на підставі пп.7.1.2 Загальних умов договору, нарахував відповідачу неустойку у розмірі 1 відсотка остаточної загальної вартості предмета лізингу за кожен день прострочення повернення предмета лізингу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Як вже встановлено судом першої інстанції, поштове відправлення №873 від 13.07.2022, яким відповідачу направлено повідомлення про розірвання (відмову) від договору фінансового лізингу та вимогу про повернення до 19.07.2022 предмет лізингу, отримано відповідачем 03.08.2022.

Отже, враховуючи положення ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір №200117-12/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 17.01.2020 було розірвано позивачем 03.08.2022 і у відповідача, відповідно, виник обов`язок повернути предмет лізингу лізингодавцю (позивачу).

Однак, беручи до уваги те, що у повідомленні лізингодавця, яке отримане лізенгоодержувачем 03.08.2022, вказано строк повернення предмету лізингу - 19.07.2022, то останній не знав і не міг знати про те, що предмет лізингу потрібно було повернути у зазначений строк.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що відповідач повернув позивачу предмет лізингу за актом прийому - передачі 10.08.2023, тобто в семиденний строк з дня отримання вимоги про повернення предмету лізингу, підстави для стягнення з відповідача неустойки на підставі пп.7.1.2 Договору за невчасне повернення предмета лізингу відсутні, відтак, господарським судом вірно відмовлено у задоволенні цієї вимоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що, з урахуванням положень ст.ст.230, 233 ГК України, ст.551 ЦК України, господарський суд дійшов вірного висновку щодо можливості задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафних санкцій на 50 відсотків та стягненню з відповідача на користь позивача 7 922 грн 43 коп. - пені, 7 814 грн 73 коп. - штрафу. Обґрунтованим є висновок суду про необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін, протидії необґрунтованого збагачення однієї зі сторін за рахунок іншої, а також з огляду на те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача. При тому, що відповідач, сплативши лізингові платежі за 1 - 23 періоди, авансовий внесок близько 30 відсотків загального лізингового платежу та повернувши предмет лізингу лізингодавцю у зв`язку з достроковим розірванням договору, поніс збитки. А, відтак, правильним є висновок господарського суду, що задоволена судом сума пені та штрафу компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати заборгованості, у той час, як стягнення з відповідача заявленої суми штрафних санкцій у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. (Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 16.032021 у справі № 922/266/20).

Судова колегія апеляційного господарського суду підтримує висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 4 059 грн 03 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., з огляду на те, що така сума витрат відповідає критерію реальності, необхідності та є пропорційною до предмету спору. (Аналогічна правова позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", у постанові об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у додатковій постанові Верховного Суду у справі №910/789/21 від 19.01.2022, у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 та 26.01.2022 у справі №910/20883/20).

Одночасно, колегія суддів зазначає, що скаржник в апеляційній скарзі не оскаржує часткове задоволення заяви про стягнення витрати на професійну правничу допомогу, яку розглянуто судом підчас прийняття судового рішення у справі, а оскаржує прийняте судом додаткове рішення та просить покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача. У той час, як додатковим рішенням суду від 29.08.2023 було частково задоволено клопотання представника ТОВ "Розумне енергетичне місто" (відповідача у справі) про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №909/527/23 та стягнуто з ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" на користь ТОВ "Розумне енергетичне місто" 3 921 грн 33 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Решту суми витрат у розмірі 1 578 грн 67 коп. - залишено за відповідачем.

З огляду на вимоги, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши додаткове рішення від 29.08.2023, вважає його законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням всіх обставин справи.

Так, відповідна заява з прогнозованими витратами на правничу допомогу була викладена відповідачем у відзиві на позовну заяву. При цьому понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 5 500 грн підтверджується наявними у матеріалах справи договором про надання правничої допомоги від 02.09.2022 №2-33/22, актом приймання передачі наданих послуг від 27.06.2023 та платіжною інструкцією від 16.08.2023 №4476.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких, зокрема, відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, господарський суд вірно зазначив, що зважаючи на дотримання позивачем порядку та строку, передбаченого ч.8 ст.129 ГПК України, для подання доказів, що підтверджують надання правової допомоги та підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідними документами, а також враховуючи часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 грн підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог без урахування суми зменшеної пені та штрафу.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Згідно ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд ухвалив оскаржуване рішення від 16.08.2023 та додаткове рішення від 29.08.2023 з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим судова колегія апеляційного господарського суду не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду та додаткове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст.129 ГПК України залишає витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст.ст.8, 126, 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", м.Київ залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2023 у справі №909/527/23 залишити без змін

3. Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.08.2023 у справі №909/527/23 залишити без змін

4. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий-суддя Плотніцький Б.Д.

Судді Кравчук Н.М.

Скрипчук О.С.