УХВАЛА

м. Київ

21.11.2023Справа № 910/10728/22

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/10728/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал";

до Моторного (транспортного) страхового бюро України;

про стягнення 5 141,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому останнє просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі також - відповідач) на користь позивача заборгованість за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/3952715 в розмірі 5 141,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 відкрито провадження у справі № 910/10728/22, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

16.11.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.11.2022 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи №910/16820/21.

29.11.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 зупинено провадження у справі № 910/10728/22 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 910/16820/21.

18.08.2023 від МТСБУ до господарського суду надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявник просить стягнути з позивача 1 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 поновлено провадження у справі № 910/10728/22.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшла заява, в якій позивач просить залишити позов без розгляду та прийняти до уваги про визнання позивачем судових витрат відповідача у розмірі 1 000,00 грн.

Розглянувши подане позивачем клопотання про залишення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 5 141,16 грн, суд зазначає наступне.

Згідно пунктом 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд вказує, що заява позивача про залишення позовної заяви без розгляду не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами Господарського процесуального кодексу України, яке не містить обмежень в його реалізації, і не містить посилань на те, що таке питання можливо вирішити під певною умовою. При цьому, суд не перевіряє підстави подання означеної заяви.

Судом встановлено, що клопотання про залишення позову без розгляду підписане представником позивача - Огородньою Аліною Миколаївною, яка відповідно до наявної у матеріалах справи копії довіреності № 05/22/МК від 30.11.2022 не обмежена у праві на вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладене, враховуючи реалізацію позивачем свого процесуального права на подання заяви про залишення позову без розгляду, яка подана до початку розгляду справи по суті та підписана уповноваженою на те особою, суд дійшов висновку про задоволення означеної заяви та залишення позову без розгляду відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Слід також зазначити, що згідно з частиною 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Як зазначалося судом, Моторним (транспортним) страховим бюро України подано заяву про стягнення судових витрат, в якій заявник просить стягнути з позивача 1 500,00 грн.

Згідно з частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених статтею 130 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням загальної чи спрощеної процедури позовного провадження, яка застосовувалася щодо розгляду позовної заяви в конкретній справі. У такому випадку процесуальним законом відповідачу надається право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, яким він може скористатись.

Задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат відповідача відповідно до статті 130 Господарського процесуального кодексу України не є усуненням судом неповноти судового рішення, а залежить виключно від волевиявлення самого відповідача, така процедура не передбачає дискреційних повноважень та власної ініціативи суду щодо розгляду вказаного питання, на противагу приписам статті 244 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання відповідача з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Отже, з урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, питання щодо компенсації здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, при залишенні позову без розгляду вирішується судом виключно на підставі відповідної заяви відповідача у порядку, передбаченому частинами 3, 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, тобто шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат, а не ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до частиною 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу.

Так, частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 1 500 грн відповідач долучив до своєї заяви копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 9406/10, виданого Проц А.В.; посвідчення адвоката України Проц А.В від 18.09.2020; договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021, укладеного з Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ Груп" та Моторним (транспортним) страховим бюро України про надання послуг, за яким МТСБУ, як замовник, доручив, а адвокат Проц А.В., як виконавець, за винагороду прийняв на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права; додаткової угоди від 28.12.2021 до вказаного договору; додаткової угоди № 831 від 18.10.2022 до договору, відповідно до якої вартість послуг на виконання завдань складає 1 500,00 грн.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Також суд зазначає, що МТСБУ у відзиві на позовну заяву вказувало, що очікує понести судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

У той же час суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зауважили Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У даному випадку при визначенні розміру витрат на правову допомогу суд враховує незначний ступінь складності справи; ціну позову, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін; характер спірних відносин та значення справи для сторін; обсяг виконаної адвокатом роботи при подачі відзиву на позов та процесуальних заяв у справі; формування та викладення представником відповідача своєї позиції, а також той факт, що розгляд справи по суті не відбувся.

Також суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В свою чергу, як вбачається з клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про залишення позову без розгляду, 20.10.2023 між позивачем та МТСБУ укладено договір № 20/10/23 про порядок врегулювання судових спорів та оплату витрат на правову допомогу, за змістом п. 1. якого, позивач зобов`язуються сплатити на користь відповідача суму витрат відповідача на правову допомогу у судових справах, перелік яких наведено у додатку №1 у погодженому розмірі 1 000,00 грн по кожній справі незалежно від змісту рішення суду по відповідній справі та незалежно від суми правової допомоги, яка згідно рішення суду підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, у тому числі і у випадках, коли судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, або у стягнення витрат відповідача на правову допомогу відмовлено.

Відповідно до додатку № 1, сторони погодили розмір правової допомоги, що підлягає компенсації на користь МТСБУ у справі № 910/10728/22 у розмірі 1 000,00 грн.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, враховуючи той факт, що сторонами у договорі № 20/10/23 про порядок врегулювання судових спорів та оплату витрат на правову допомогу від 20.10.2023 узгоджено розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви МТСБУ про стягнення судових витрат у розмірі 1 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 130, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 5 141,16 грн залишити без розгляду.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, Полтавська область, місто Полтава, вул. Колективна, будинок 10, ідентифікаційний код 37686922) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ідентифікаційний код 21647131) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Мандриченко