ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

20 листопада 2023 року м. ХарківСправа № 922/4627/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх. № 31551/23 від 17.11.2023) про забезпечення

позову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9, м. Харків, 61165; )
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Труд.Земля.Капітал" (вул.Зигіна, буд. 29, кімн. 19, м. Полтава, 36014; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),
про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області 01.11.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Труд.Земля.Капітал" () земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0364 у власність держави шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за власником - державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0364.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/4627/23 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 14.12.2023 о 15:00.

17.11.2023 до суду надійшла заява позивача (вх. № 31551/23) про забезпечення позову до розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0364 та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаних земельних ділянок.

Як вказує позивач, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 у справі № 757/15438/21-к йому стало відомо про наявність порушеного права держави у зв`язку з подвійною приватизацією громадянами земельних ділянок та порушення норм статей 116, 121 Земельного кодексу України.

Так, 12.06.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області отримано заяву ОСОБА_1 від 12.06.2017, відповідно до якої останній просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 (два) га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області та передати йому зазначену земельну ділянку.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 12.06.2017 Головним управлінням прийнято наказ від 16.06.2017 № 11616-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", у відповідності до якого гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення розташованої за межами населеного пункту на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області

У подальшому, 05.03.2018, до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 від 01.03.2018, у якій викладено прохання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області та передати йому зазначену земельну ділянку у власність.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру, доданого до заяви від 01.03.2018 ОСОБА_1 , земельна ділянка, щодо якої викладено прохання затвердити проект землеустрою та яку заявник просив передати йому у власність, мала кадастровий номер :02:001:0364.

При цьому, заявником вказано, що правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, він не скористався.

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області після розгляду заяви від 01.03.2018 прийнято наказ від 14.03.2018 № 1460-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0364 площею 2,0000 га, яка розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Право власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.03.2018 № 1460-СГ на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0364 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Боклагом Сергієм Сергійовичем 28.05.2019, номер відомостей про речове право: 31833831, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251.

У подальшому, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0364 ОСОБА_1 була передана за актом приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 5807, 5808, виданого 27.11.2019, Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Труд.Земля.Капітал" (), на підставі чого 27.12.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності, номер відомостей про речове право: 34970544.

Таким чином, з 27.12.2019 власником та фактичним користувачем спірної земельної ділянки є відповідач у справі.

Позивачем встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) попередньо вже було реалізовано своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.01.2017 № 557-СГ, яким було надано йому у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0553 площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0553 було зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Драгіним Олександром Івановичем 30.01.2017, номер відомостей про речове право: 18856678, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 20.

У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0553 була відчужена ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2017 (серія та номер: 1414), посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Копил Валерією Валеріївною, у власність ОСОБА_2 , номер відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно тй їх обтяжень 21434727.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, внаслідок протиправних дій, ОСОБА_1 було двічі отримано земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що становить порушення статей 116 та 121 Земельного кодексу України та, як наслідок, відбулось порушення інтересів держави, які полягають в охороні належної Українському народу землі, як національного багатства, а також у збереженні рівності права власності на землю усіх громадян.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що для захисту інтересів Держави та унеможливлення подальшого перепродажу земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Труд.Земля.Капітал", з урахуванням вже вчинених дій, наявні підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02;001:0364 та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаної земельної ділянки.

На думку позивача, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Розглянувши заяву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з приписами ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Так, позивач у своїй заяві про забезпечення позову зазначає, що відповідач отримав спірну земельну ділянку внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , а також зазначив, що існує ймовірність подальшого перепродажу земельної ділянки відповідачем.

Суд наголошує, що вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій у процесі отримання спірної земельної ділянки, що на думку позивача має місце у даному випадку, не може бути достатньою підставою для застосування певного виду забезпечення позову, оскільки факт наявності/відсутності вчинення неправомірних дій вказаною особою має установити суд під час розгляду відповідної судової справи.

При цьому, питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки.

Отже, проаналізувавши доводи заявника, покладені в обґрунтування заяви, суд дійшов висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову, всупереч вимогам ст. 136 ГПК України, обґрунтована виключно припущеннями про можливе існування обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами в обґрунтування поданої заяви.

З огляду на викладене, суд вважає доводи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, покладені в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, необґрунтованими, у зв`язку з чим заява позивача (вх. № 31551/23 від 17.11.2023) не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх. № 31551/23 від 17.11.2023) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу підписано 20.11.2023.

Суддя Н.М. Кухар

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.