ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023м. ХарківСправа № 922/2595/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області (64602, м. Лозова, вул. Богданівська, буд. 17) в інтересах держави, в особі : 1. Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1) 2. Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (64604, Харківська обл., м. Лозова, Мікрорайон 1, буд. 1)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" (62203, Харківська обл., смт. Золочів, вул. Привокзальна, буд. 4, кім. 2)
про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 702384,91 грн.
за участю представників:

прокурор - Полякова С.О.;

позивач 1 - Степанова О.С.;

позивач 2 - Мовчан А.О.;

відповідач - Демура І.Б.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області та Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд", згідно вимог якої просить суд: 1) визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 17.01.2022 до Договору №803 від 22.12.2021; 2) визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 13.09.2022 до Договору №803 від 22.12.2021; 3) визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 01.10.2022 до Договору №803 від 22.12.2021; 4) визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 14.11.2022 до Договору №803 від 22.12.2021; 5) визнати недійсною Додаткову угоду №5 від 22.12.2022 до Договору №803 від 22.12.2021; 6) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" на користь Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області грошові кошти у розмірі 702384,91 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні на 25.07.2023 об 11:15.

14.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано клопотання (вх. №18422), в якому просить суд надати матеріали справи для ознайомлення.

24.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №19309), який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 25.07.2023 відкладено підготовче засідання на 08.08.2023 об 11:00.

31.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача 2 зареєстровано клопотання про долучення до матеріалів справи письмові пояснення (вх. №20167), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

03.08.2023, 04.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області зареєстровано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №20641, 20777), в якій заявник просить суд забезпечити участь представника Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

03.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від прокурора зареєстровано відповідь на відзив (вх. №20648), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

04.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області зареєстровано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №20694), в якому просить суд забезпечити участь представника Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

04.08.2023 та 08.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача 1 зареєстровано письмові пояснення (вх. №20696, №21070), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2023 в задоволенні заяви Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №20641 від 03.08.2023, вх. №20777 від 04.08.2023) відмовлено. В задоволенні клопотання Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №20694 від 04.08.2023) відмовлено.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 06.09.2023 об 11:30.

11.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області зареєстровано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №21410), в якій заявник просить суд забезпечити участь представника Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2023 заяву Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №21410 від 11.08.2023) задоволено та призначено проведення підготовчого засідання на 06.09.2023 р. об 11:30 у режимі відеоконференції.

22.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області зареєстровано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №22442), в якому просить суд забезпечити участь представника Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.08.2023 клопотання Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №22442 від 22.08.2023) задоволено та призначено проведення підготовчого засідання на 06.09.2023 об 11:30 у режимі відеоконференції.

01.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від прокурора зареєстровано письмові пояснення (вх. №23509), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

06.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача 1 зареєстровано клопотання (вх. №24015), в якому просить суд відкласти розгляд справи.

Разом з тим, судом повідомлено учасників справи про перенесення судового засідання у справі №922/2595/23 з 06.09.2023 на 12.09.2023 о 12:00.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2023 відкладено підготовче засідання на 26.09.2023 о 10:30.

25.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача 1 зареєстроване клопотання (вх. №25778), в якому просить суд відкласти судове засідання на іншу дату у зв`язку із перебування представника позивача 1 у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та представника відповідача, з огляду на закінчення передбаченого частиною 3 статті 177 ГПК України процесуального строку проведення підготовчого засідання, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача 1 про відкладення судового засідання (вх. №25778 від 25.09.2023).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2023 об 11:30.

29.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області зареєстровано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №26453, 26454), в якій заявник просить суд забезпечити участь представника Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2023 заяву Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №26453, 26454 від 29.09.2023) задоволено та призначено проведення судового засідання на 17.10.2023 об 11:30 у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.11.2023 об 11:15 на підставі частини 2 статті 216, 201, 232, 233 ГПК України.

Прокурор у судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Позивачі та відповідач у судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечили та просили суд відмовити в його задоволенні.

Оскільки судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, надано учасникам справи достатньо часу для реалізації ними своїх процесуальних прав, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також заслухавши вступне слово присутніх у судовому засіданні учасників справи, суд встановив наступне.

Щодо обґрунтування підстав представництва прокурором інтересів держави.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції передбачено, що на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та в порядку, що визначені законом.

Згідно з статтею 131-1 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури визначено законом.

Вимогами частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звернутися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження випадках та в порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 висловлено правову позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріального або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відтак, звернення до суду з позовом та пред`явлення позовних вимог до відповідача є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор, як особа, яка користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу, самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або відсутність такого.

Системне тлумачення положень частин 3 - 5 статті 53 ГПК України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Отже, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Що б інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування.

У преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що цей закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Згідно статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.

Статтею 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі", в свою чергу, унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і здатне спричинити істотної шкоди не тільки інтересам територіальної громади, але й інтересам держави. Держава намагається створити умови для ефективного використання бюджетних коштів при закупівлі товарів, робіт та послуг, створюючи відповідні механізми при проведенні закупівель, які закладені у законі. Дотримуватися цих правил повинні всі учасники процедур закупівель.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" замовниками, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, є юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.

Відповідно, правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади. Рада як орган місцевого самоврядування наділена повноваженнями розпоряджатися комунальною власністю, в тому числі коштами від імені територіальної громади в межах закону та в інтересах такої громади, і також є компетентним органом, уповноваженим здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 926/1392/20, від 05.08.2021 у справі № 911/1236/20, від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).

Статтею 22 БК України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Статтею 22 БК України унормовано, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до пунктів 4, 7 частини 5 статті 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошторис розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плати використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне та цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

За змістом пункту 18 частини 1 статті 2 БК України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням між позивачем та відповідачем оспорюваних додаткових угод всупереч вимогам чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки, що планувалась при укладенні договору.

Лозівська окружна прокуратура звернулася на адресу Лозівської міської ради з листом за вих. №61-1243вих-23 від 06.04.2023 р., в якому з викладенням правових та фактичних підстав звернення запропонувала захистити інтереси держави шляхом пред`явлення позову. Разом з тим, у вказаному листі зазначено, що у разі не звернення до суду з позовною заявою, окружна прокуратура самостійно пред`явить відповідний позов.

У відповідь на вище вказаний лист за вих. №61-1243вих-23 від 06.04.2023 р., Лозівська міська рада листом за вих. №1728/02-13-6 від 21.04.2023 повідомила, що не вбачає правових підстав для пред`явлення позову та зазначила, що закупівля товарів, робіт і послуг здійснювалась відповідно до норм Закону України "Про публічні закупівлі".

Листом за вих. №61-1867вих-23 від 24.05.2023 Лозівська окружна прокуратура повідомила Лозівську міську раду про наявність підстав для представництва інтересів держави в порядку частини 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурором у позовній заяві також зазначено, що дії Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області як сторони договору про публічні закупівлі за бюджетні кошти і призвели до вчинення порушення у сфері публічних закупівель, оскільки, укладаючи додаткові угоди, вважав їх законними та до цього часу не вжито заходів повернення до бюджету безпідставно витрачених коштів у судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання покладених обов`язків.

Пунктом 1.3. Положення про Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області, затвердженого розпорядженням Лозівського міського голови від 21.07.2020 №279 передбачено, що Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області є структурним підрозділом виконавчого комітету Лозівської міської ради, підзвітним і підконтрольним раді, підпорядкованим виконавчому комітету та міському голові, а з питань здійснення делегованих повноважень підзвітним та підконтрольним Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту у справах молоді та спорту Харківської обласної державної адміністрації, іншим центральним органам виконавчої влади.

Пунктом 1.5. Положення передбачено, що у межах своїх повноважень Управління освіти, молоді та спорту організовує виконання актів законодавства у сфері освіти, інновацій, інтелектуальної власності, молоді, фізичної культури та спорту, здійснює контроль за їх реалізацією.

Відповідно до пункту 1.6. Положення Управління освіти, молоді та спорту фінансується за рахунок коштів міського бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством України. Організаційна структура Управління освіти, молоді та спорту затверджується рішенням виконавчого комітету міської ради.

Пунктом 1.9 Положення визначено, що Управління освіти, молоді та спорту є головним розпорядником бюджетних коштів за видатками, визначеними рішенням про міський бюджет на фінансування установ і закладів, міських програм і заходів. Фінансову діяльність Управління освіти, молоді та спорту, як головний розпорядник бюджетних коштів, здійснює відповідно до Бюджетного кодексу України.

Пунктом 1.10 Положення передбачено, що Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області () є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Лозівська окружна прокуратура звернулася на адресу Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області з листом за вих. №61-1027вих-23 від 23.03.2023 р., в якому з викладенням правових та фактичних підстав звернення запропонувала захистити інтереси держави шляхом пред`явлення позову. Разом з тим, у вказаному листі зазначено, що у разі не звернення до суду з позовною заявою, окружна прокуратура самостійно пред`явить відповідний позов.

У відповідь на вище вказаний лист за вих. №61-1027вих-23 від 23.03.2023 р., Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області листом за вих. №01-16/457 від 17.04.2023 повідомило, що не вбачає правових підстав для пред`явлення позову. Зазначено, що закупівля товарів, робіт і послуг здійснювалась відповідно до норм Закону України "Про публічні закупівлі".

Листом за вих. №61-1869вих-23 від 24.05.2023 Лозівська окружна прокуратура повідомила Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області про наявність підстав для представництва інтересів держави в порядку частини 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Вказане вище стало підставою для захисту порушених інтересів держави прокуратурою шляхом представництва в суді, оскільки при наявності порушень інтересів держави та бездіяльності органу, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, прокурором встановлена наявність визначених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення з даною позовною заявою до господарського суду.

На підставі вище наведеного та наявних в матеріалах справи доказів, а також аргументів прокурора, наведених ним у позові, суд дійшов висновку, що прокурором доведено підстави для представництва інтересів держави в особі позивачів та звернення до суду із вказаним позовом.

Щодо суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що Управлінням освіти молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (замовник) у 2021 році проведено відкриті торги по закупівлі UA-2021-10-26-005109-а ДК 021:2015:09310000-5:Електрична енергія. У відкритих торгах брали участь 3 суб`єкти господарювання, а саме:

- ТОВ "Востокенерготрейд" з остаточною пропозицією 12063692,00 грн.;

- ТОВ "Біотек Груп Україна" з остаточною пропозицією 13390698,12 грн.;

- ТОВ "Віто Енерджи" з остаточною пропозицією 12666976,60 грн.

За результатами проведених відкритих торгів з переможцем відкритих торгів ТОВ "Востокенерготрейд" (надалі - відповідач, постачальник) та Управлінням освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (надалі - позивач 2, споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №803 від 22.12.2021 (надалі - договір).

Умовами пункту 1.1. договору передбачено, що договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що до умов договору застосовуються положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, інші чинні нормативно-правові акти, що регулюють постачання електричної енергії.

Умовами пункту 2.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити замовнику товар, визначений згідно коду ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Умовами пункту 2.3. договору визначено, що обсяг постачання електричної енергії: 3015923 кВт/год. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що строк (термін) поставки: до 31 грудня 2022 року.

Згідно з пунктом 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору. Загальна вартість договору на момент його укладення становить 12063692,00 грн. в т.ч. ПДВ - 2010615,33 грн.

З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання споживача за договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2022 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить 4,00 грн. за 1 кВт*год, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 13.1. договору передбачено, що договір укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

Умовами пункту 13.2. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання.

Відповідно до пункту 13.10. договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення, постачальник має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом із письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджують збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ (або документи), що підтверджують збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на будь-яку дату після укладення договору та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на більш пізню дату та до моменту письмового звернення постачальника до споживача щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торго-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органом державної статистики.

У випадку прийняття рішення споживачем щодо внесення змін до договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена сторонами у момент укладення договору (з урахуванням внесених раніше змін до договору та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця між середньоринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення постачальника щодо зміни ціни (згідно наданого учасником підтверджуючого документу) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату після укладення договору (згідно наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до договору в частині ціни за одиницю товар, якщо такі зміни до договору вже були раніше здійснені сторонами. В будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом 14.1. договору передбачено, що додатками до договору є: №1 - Специфікація, №2 - Відомості фізичних величин електроенергії на 2022 р., №3 Заява-приєднання.

Додатковою угодою №1 від 17.01.2022 до договору №803 від 22.12.2021 сторони погодили, що у відповідності до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 2.3. розділу 2 та абз 4 п. 5.1. розділу 5 договору викласти в наступній редакції: "2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 2753748,18 кВт/год.". Вартість за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,6667 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,7333 грн., разом з ПДВ - 4,40 грн." Коливання рівня середньозваженої ціни на ринку електричної енергії підтверджується довідкою Харківської торгово-промислової палати від 06.01.2022 №07/22. Додаток 1 та 2 до договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2022 викласти в новій редакції, які є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2021 р.

Додатковою угодою №2 від 13.09.2022 до договору №803 від 22.12.2021 сторони погодили, що у відповідно до пункту 2 ч. 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" п. 2.3. розділу 2 та абз 4 п. 5.1. розділу 5 договору про постачання електричної енергії викласти в наступній редакції: "2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 2682580,739 кВт/год." Вартість за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,83383 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,76677 грн., разом з ПДВ - 4,6006 грн." Коливання рівня середньозваженої ціни на ринку електричної енергії підтверджується довідкою Харківської торгово-промислової палати від 30.08.2022 №558/22. Додаток 1 та 2 до договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2022 викласти в новій редакції, які є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2021 р.

Додатковою угодою №3 від 01.10.2022 до договору №803 від 22.12.2021 сторони погодили, що у відповідності до пункту 2 ч. 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" п. 2.3. розділу 2 та абз. 4 п. 5.1. розділу 5 договору про постачання електричної енергії викласти в наступній редакції: "2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 2554185,504 кВт/год". Вартість за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,1823 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,83646 грн., разом з ПДВ - 5,01876 грн." Коливання рівня середньозваженої ціни на ринку електричної енергії підтверджується довідкою Харківської торгово-промислової палати від 16.09.2022 №663/22. Додаток 1 та 2 до договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2022 викласти в новій редакції, які є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2021 р.

Додатковою угодою №4 від 14.11.2022 до договору №803 від 22.12.2021 сторони погодили, що у відповідності до пункту 2 ч. 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" п. 2.3. розділу 2 та абз 4 п. 5.1. розділу 5 договору про постачання електричної енергії викласти у наступній редакції: "2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 2478586,814 кВт/год." Вартість за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,44472 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,888944 грн., разом з ПДВ - 5,333664 грн." Коливання рівня середньозваженої ціни на ринку електричної енергії підтверджується довідкою Харківської торгово-промислової палати від 31.10.2022 №779/22. Додаток 1 та 2 до договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2022 викласти в новій редакції, які є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2021 р.

Додатковою угодою №5 від 22.12.2022 до договору №803 від 22.12.2021 сторони погодили, що у відповідності до пункту 1 ч. 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 2.3. розділу 2 договору про постачання електричної енергії, сторони за взаємною згодою сторін вирішили внести зміни до договору в частині обсягів закупівлі товару та ціни договору, зменшивши суму договору на 5786763,09 грн. та викласти п. 2.3., п. 5.1. абз 2, п. 5.4. абз 1 договору в наступній редакції: "2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 1393636 кВт/год", "5.1. Загальна вартість договору на момент його укладання становить 6276928,91 грн. в т.ч. ПДВ - 1046154,82 грн., 5.4. "Джерело фінансування: місцевий бюджет - 6263194,23 грн., власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) - 13734,68 грн., за рахунок відшкодування вартості енергоносіїв - 0,00 грн." Додаток 1 та 2 до договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2022 викласти в новій редакції, які є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії №803 від 22.12.2021 р.

Звертаючись з позовною заявою до суду прокурором у позові та у судових засідання в обґрунтування позовних вимог зазначено, що виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, відповідно до статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі". Також зазначає, що замовник, який мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни підписав додаткові угоди, внаслідок чого ціна електричної енергії збільшилась. Це призвело до повного нівелювання відкритих торгів, оскільки держава втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але електричну енергію по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла. Натомість була змушена оплачувати електричну енергію за ціною, вище аніж встановлена договором, укладеним внаслідок відкритих торгів. Під час проведення процедури закупівлі, відповідач при поданні остаточної пропозиції, свідомо занизив ціни на продукцію з метою отримання перемоги та створення несприятливих умов для учасників торгів, їх дискримінації, непрозорості, спотворення добросовісної конкуренції. Зазначає, що підстави внесення змін до договору в частині збільшення ціни за одиницю обґрунтовано довідками Харківської торгово-промислової палати, проте у ціновій довідці зазначені середньозважені ціни на електричну енергію "на добу на перед" у торговій зоні ОЕС, яка має виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договір та контрактів та не відображає інформацію про динаміку цін. Стверджує, що майже одразу після укладення договору, відповідач почав ініціювати питання щодо збільшення закупівельної ціни з підстав коливання ціни на ринку товарів, що свідчить про наявність мети переможця закупівлі не виконувати умови договору про закупівлю товарів згідно наданої пропозиції. Такі дії відповідача та Управління порушують принципи закупівель, встановлені в статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", такі як принцип максимальної економії та ефективності, добросовісної конкуренції серед учасників, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

Отже, прокурор резюмує, що сторонами, всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного договору, укладено додаткові угоди до договору, якими суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі та збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості закупованого товару, що в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивачі у наданих до суду письмових поясненнях та у судових засіданнях зазначають, що на підставі пункту 1 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 2.3. розділу 2 договору, сторони за взаємною згодою вирішили внести зміни до договору в частині обсягів закупівлі товару та ціни, зменшивши суму договору. Закупівля товарів, робіт і послуг здійснюється виключно у межах наданих повноважень відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про публічні закупівлі".

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що на підставі пункту 1 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 2.3. розділу 2 договору, сторони за взаємною згодою вирішили внести зміни до договору в частині обсягів закупівлі товару та ціни, зменшивши суму договору. Надавши цінові довідки Харківської торго-промислової палати, відповідач відповідно до пункту 13.10. розділу 13 договору підтвердив коливання ціни.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, а також заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Таким чином, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 частини 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України гарантується презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Така презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

За частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: незаконність змісту правочину; недотримання форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Отже, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-806цс16 тощо.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлені Законом України "Про публічні закупівлі".

Метою закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з частинами 1, 2 статті 13 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи. Для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій.

Договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як зазначено судом вище та підтверджено матеріалами справи, Управлінням освіти молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області у 2021 році проведено відкриті торги по закупівлі UA-2021-10-26-005109-а ДК 021:2015:09310000-5:Електрична енергія.

За результатами проведених відкритих торгів між ТОВ "Востокенерготрейд" та Управлінням освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №803 від 22.12.2021.

Таким чином, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі договір №803 від 22.12.2021, сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі, предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором, що узгоджується з приписами частини 3 статті 180 ГК України та приписами Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме: за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Відповідно до вимог статей 632, 638 ЦК України ціна є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Із обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів слідує, що після укладення договору №803 від 22.12.2021, відповідачем було ініційовано підписання додаткових угод до договору та збільшено вартість електричної енергії.

На підтвердження наявності правових підстав для внесення змін до договору, відповідачем надано пропозицію №07-01 від 11.01.2022 про внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії, в якій зазначено про направлення на адресу Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області на підтвердження збільшення вартості електричної енергії цінову довідку Харківської Торгівельно-промислової палати №07/22 від 06.01.2022 та запропоновано погодити збільшення вартості електроенергії шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до цінової довідки Харківської ТПП №07/22 від 06.01.2022 згідно з інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", середньозважені ціни на майданчику ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 01 січня 2022 року та 06 січня 2022 року та відсоток коливання ціни між вказаними датами наведено у таблиці (ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії). Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 01 січня 2022 року грн/МВт.год - 2723,40 грн. Середньозважені ціна на РДН в ОЕС України за 06 січня 2022 року - 3175,86 грн./МВт.год. Відсоток коливання ціни +16,61%.

Відповідно до пропозиції вих. №33-08 від 30.08.2022 про внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії, відповідачем зазначено про направлення на адресу Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області на підтвердження збільшення вартості електричної енергії цінову довідку Харківської Торгівельно-промислової палати №558/22 від 30.08.2022 та запропоновано погодити збільшення вартості електроенергії шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до цінової довідки Харківської ТПП №558/22 від 30.08.2022 згідно з інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", середньозважені ціни на майданчику ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 21 серпня 2022 року та 30 серпня 2022 року та порівняння між вказаними датами наведені у таблиці (ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії). Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 21 серпня 2022 року - 2740,21 грн./МВт.год. Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 30 серпня 2022 - 3322,09 грн./МВт.год. Відсоток коливання ціни +21,23%.

Відповідно до пропозиції вих. №22-09 від 19.09.2022 про внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії, відповідачем зазначено про направлення на адресу Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області на підтвердження збільшення вартості електричної енергії цінову довідку Харківської Торгівельно-промислової палати №663/22 від 16.09.2022 та запропоновано погодити збільшення вартості електроенергії шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до цінової довідки Харківської ТПП №663/22 від 16.09.2022 згідно з інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", середньозважені ціни на майданчику ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 07 вересня 2022 року та 15 вересня 2022 року та порівняння між вказаними датами наведені у таблиці (ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії). Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 07 вересня 2022 року - 3329,50 МВт.год Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 15 вересня 2022 - 3689,20 МВт.год. - 3689,20. Відсоток коливання ціни +10,80%.

Відповідно до пропозиції вих. №05-11 від 08.11.2022 про внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії, відповідачем зазначено про направлення на адресу Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області на підтвердження збільшення вартості електричної енергії цінову довідку Харківської Торгівельно-промислової палати №779/22 від 31.10.2022 та запропоновано погодити збільшення вартості електроенергії шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до цінової довідки Харківської ТПП №779/22 від 31.10.2022 згідно з інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", середньозважені ціни на майданчику ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 16 жовтня 2022 року та 19 жовтня 2022 року та порівняння між вказаними періодами, наведені у таблиці (ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії). Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 16 жовтня 2022 року - 3438,27 грн. Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 19 жовтня 2022 року - 3673,53 грн. Відсоток коливання +6,84%.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Отже, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Крім того, листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Таким чином, системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 по справі №913/166/19).

Суд зауважує, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Враховуючи зміст умов пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", вочевидь, в документі, виданому компетентною установою, на підтвердження факту коливання ціни на товар на ринку, має зазначатися не лише ринкова ціна на товар на відповідну дату, а міститися її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення так і у бік зменшення.

Необхідність відображення такої інформації зумовлюється тим, що у випадку підтвердження коливання цін на ринку, відповідні зміни до договору підлягають внесенню з урахуванням таких показників коливання цін. У кожному випадку зміна ціни в договорі має містити відповідне документальне підтвердження.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Натомість у даному разі суд зазначає, що вище вказані довідки Харківської ТПП, що стали підставою для внесення змін до договору №803 від 22.12.2021, не відображають інформації про коливання ціни на електричну енергію, що склалося на момент підписання додаткових угод у порівнянні з ціною на дату підписання договору №803 від 22.12.2021. Крім того, як зазначено у наведених цінових довідках, ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії. При цьому, довідки носять виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховують умови договорів та контрактів, про що також у них зазначено.

Наведене спростовує доводи відповідача про обґрунтованість та належну документальну підтвердженість необхідності внесення змін до договору №803 від 22.12.2021, шляхом укладення низки додаткових угод у зв`язку із коливанням ціни електроенергії на ринку.

Також, суд звертає увагу, що споживач мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі. Проте, підписав оскаржувані додаткові угоди, внаслідок чого ціна електричної енергії збільшилася, а обсяг споживання зменшився.

В контексті зазначеного, суд зауважує, що підвищення сторонами договору ціни, шляхом укладання спірних додаткових угод, суперечить меті Закону України "Про публічні закупівлі". Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції.

Зазначене підтверджує нівелювання результатів відкритих торгів та втрату державою можливості скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, оскільки запропонована переможцем ціна електроенергії не відповідає встановленій з самого початку договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

Вище викладене дає підстави дійти висновку, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод та відповідне зменшення обсягу споживання, є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, а тому укладення спірних додаткових угод у цьому випадку призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.

Аналогічні висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 16.02.2023 по справі №903/383/22.

Також, Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Водночас суд зазначає, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

За змістом статті 13 ЦК України кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.

Як передбачено частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Укладення зазначених додаткових угод до договору №803 від 22.12.2021 порушує основні принципи публічних закупівель, що передбачені змістом статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, добросовісної конкуренції серед учасників; максимальної економії та ефективності; відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель; запобігання корупційним діям і зловживанням.

З огляду на вказане, суд констатує, що укладені додаткові угоди суперечать вимогам статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" та положенням статті 203, 215 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 702384,91 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 216 ЦК України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 670 ЦК України у разі, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до додаткової угоди №5 від 22.12.2022 до договору №803 від 22.12.2021 обсяг постачання електричної енергії складав 1393636 кВт/год. Загагальна вартість договору на момент його укладання становить 6276928,91 грн.

Згідно з пунктом 5.1. договору №803 від 22.12.2021 з урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання споживача за договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2022 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить 4,00 грн. за 1 кВт*год, з урахуванням ПДВ.

Оскільки спірні додаткові угоди до договору підлягають визнанню недійсними, підстава для оплати поставленої електричної енергії за ціною встановленою у додаткових угодах фактично відпала, а тому здійснений розрахунок грошових коштів у розмірі 702384,91 грн.,визначається судом обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З приводу інших аргументів, доводів та міркувань сторін, суд зазначає, що вони були досліджені судом та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі та доречні питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними Додаткові угоди №1 від 17.01.2022, №2 від 13.09.2022, №3 від 01.10.2022, №4 від 14.11.2022, №5 від 22.12.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №803 від 22.12.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" (62203, Харківська обл., смт. Золочів, вул. Привокзальна, буд. 4, кім. 2, ) на користь Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (64604, Харківська обл., м. Лозова, Мікрорайон 1, буд. 1, ) грошові кошти у розмірі 702384,91 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" (62203, Харківська обл., смт. Золочів, вул. Привокзальна, буд. 4, кім. 2, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 0901010, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 23955,78 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "24" листопада 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова