ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

14 листопада 2023 року Справа № 926/3187/23

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Максимюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. М.Коцюбинського, 2, код 02071240),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48),

до фізичної особи-підприємця Яковенко Наталії Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна в сумі 114 031,64 грн,

представники:

від позивача Ткач В.Д.;

від відповідача адвокат Шеромов В.Д.;

від третьої особи Сопко С.П.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Яковенко Наталії Михайлівни про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 62 749,25 грн, 25 087,37 грн податку на додану вартість, 76,78 грн пені, 4 800,41 грн відшкодування податку на землю, 12 299,56 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 9 018,27 грн відшкодування експлуатаційні витрати, що виникли за період з вересня 2019 року по квітень 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, та фізичною особою-підприємцем Яковенко Н.М. укладено договір оренди № 235 нерухомого майна, що належить до державної власності від 13.10.2009, за умовами якого Фонд передав відповідачу в користування нежитлові прибудовані приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) загальною площею 135,10 кв.м. (в.т.ч. зал (8.1) - 96,0 кв.м., кухня (8-2) - 25,2 кв.м., мийка (8-4) -13,9 кв.м), розміщеного за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101, що перебувають на балансі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича.

Також для забезпечення належної експлуатації орендованого майна між фізичною особою-підприємцем Яковенко Н.М. та Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича укладено договір № 235-1 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендодавцю від 12.10.2014.

19.04.2021 відповідачем було підписано акт державного виконавця при примусовому виконанні наказу Господарського суду Чернівецької області № 926/1644/20 від 27.11.2020 про звільнення та передачу Яковенко Н.М. нежитлових приміщень будівлі навчального корпусу № 9 ЧНУ ім. Юрія Федьковича.

Утім ФОП Яковенко Н.М. неналежно виконувала свої обов`язки по сплаті орендної плати, внаслідок чого заборгувала кошти в сумі позову.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке:

1) позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості з огляду на наступне. У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. Разом з цим, замість розрахунку до позовної заяви додано лише «розшифровка» сум заборгованості помісячно та по видах заборгованості, які позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача. З переліку цих сум неможливо встановити як такі суми були розраховані позивачем;

2) серед позовних вимог є стягнення заборгованості з відповідача за період з грудня 2020 по квітень 2021. Однак за відсутності розрахунку є не зрозумілою природа виникнення заборгованості за цей період. Вважає, що орендна плата та ПДВ на підставі Договору №235 від 13.10.2009 не підлягає стягненню за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року з огляду на те, що договір №235 від 13.10.2009 було розірвано на підставі рішення суду, що набрало законної сили 17.11.2020. Таке розірвання договору оренди є його припиненням, правові наслідки якого визначаються приписами ЦК України щодо регулювання договору найму;

3) незалежно від умов Договору №235 від 13.10.2009 у частині регламентації правовідносин між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) орендарем обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди), ці правовідносини можуть врегульовуватись лише у відповідності до ч. 2 ст. 785 ЦК України, а саме у формі сплати неустойки. Натомість нарахування орендної плати припиняється з припиненням умов договору оренди;

4) інші підстави для відмови у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача орендної плати та ПДВ полягають у тому, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» на всій території України з 12.03.2020 був запроваджений карантин. У зв`язку з цим Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 15.07.2020 №611 (постанова була чинною те незмінною з 15.07.2020 до 01.06.2022), якою установив, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» орендарі за переліком згідно з додатком 1 звільняються від орендної плати. Отже, вказаною нормою Кабмін без будь-яких додаткових умов за період, починаючи з 12.03.2020 до 01.06.2022, своєю постановою звільнив від сплати орендної плати орендарів згідно визначеного переліку у додатку 1 до цієї постанови. Відповідач відповідає критеріям, встановленим Постановою Кабінету міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року, та відповідно звільнена від сплати орендної плати за вказаний період;

5) постановами Кабінету Міністрів України № 211, № 392, № 641 № 1236 були запроваджені карантинні обмеження, заборонена робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування, у тому числі їдалень, з урахуванням етапів послаблення протиепідемічних заходів. З урахуванням вищезазначених нормативно-правових актів, за період з 12.03.2020 до 17.11.2020 включно відповідач не могла використовувати орендоване приміщення згідно умов Договору №235, оскільки у цьому періоді діяли законні заборони та обмеження щодо здійснення такої діяльності;

6) з огляду на те, що відповідач не могла використовувати орендовані приміщення, зокрема через заборону певних видів діяльності або через заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб, вона звільняється від сплати орендної плати відповідно до вимог ч. 6 ст. 762 ЦК України. Отже, за період з 12.03.2020 до 17.11.2020 відповідно до вимог ч. 6 ст. 762 ЦК України відповідач була звільнена від сплати орендної плати згідно умов Договору №235 та вимог чинного законодавства України, а починаючи з 17.11.2020 до 19.04.2021 орендна плата не підлягала сплаті.

Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича подав відповідь на відзив, в якому на спростування заперечень відповідача на позов зазначає:

1) ЧНУ ім. Ю. Федьковича не отримував від РВ ФДМУ наказу про прийняття рішення щодо звільнення від орендної плати ФОП Яковенко Н.М. за період з вересня 2019 по квітень 2021 на підставі постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) та постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину»;

2) ЧНУ ім. Ю. Федьковича є платником податку, індивідуальний податковий номер юридичної особи - 22, свідоцтво № 33031 131 про реєстрацію платника податку на додану вартість. Відповідно до чинного Податкового кодексу України ЧНУ є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується за ставкою 20% незалежно від того, в якому співвідношенні буде здійснено розподіл орендної плати. Відповідно до п. 3.2 Договору №235 від 13.10.2009 податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість нарахований на загальну суму орендної плати. Відповідно до п. 3.5 Договору № 235 від 13.10.2009 орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні (50% до 50%) з урахуванням щомісячного індексу інфляції. На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити в повному обсязі.

У своїх письмових поясненнях третя особа просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення відповідачем умов Договору №235 від 13.10.2009 в частині сплати орендної плати.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 19.07.2023 позовну заяву Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича залишено без руху через її не відповідність вимогам пункту 3 частини третьої статті 162, частини першої статті 172 Господарського процесуального кодексу України та зобов`язано позивача надати суду детальний розрахунок суми пені із зазначенням періоду її нарахування та сум, на які нараховується пеня; повні та читабельні копії актів наданих послуг за період з грудня 2019 по серпень 2020; докази надіслання відповідачу та третій особі копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів справи листом з описом вкладення; письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Після усунення недоліків позовної заяви судом ухвалою від 02.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05.09.2023; залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях; встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу та третій особі запропоновано надати відповідь на відзив та пояснення по суті позову.

30.08.2023 третьою особою до суду подано пояснення по справі, в яких вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ухвалою від 05.09.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засідання на 20.09.2023.

20.09.2023 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить поновити строк на його подання та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 20.09.2023 оголошено перерву до 04.10.2023.

04.10.2023 позивачем до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 04.10.2023 оголошено перерву до 18.10.2023.

Ухвалою суду від 18.10.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 25.10.2023.

За наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу від 25.10.2023 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 14.11.2023.

В судовому засіданні 14.11.2023 суд заслухав вступне слово представника позивача, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, натомість адвокат відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи підтримав позицію позивача. Далі суд перейшов до дослідження матеріалів справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 231 від 06.03.2019 р. «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як юридичну особу публічного права шляхом злиття Регіональних відділень Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

Цим же наказом (п. 2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях визначено правонаступником майна, прав та обов`язків РВ ФДМУ по Івано-Франківській області, РВ ФДМУ по Чернівецькій області та РВ ФДМУ по Тернопільській області.

Також установлено, що регіональні відділення Фонду держмайна, які реорганізовуються шляхом злиття, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях здійснення повноважень та виконання функцій.

Наказом Фонду державного майна України від 14.03.2019 р. № 255 затверджено Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, а наказом від 11.06.2019 р. № 555 затверджено зміни до названого Положення, відповідно до яких Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області.

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 18.06.2019 р. № 578 днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях визначено 20 червня 2019 року.

Державна реєстрація новоутвореної юридичної особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях проведена 18.03.2019 року.

Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях відкрито рахунки в Державній казначейській службі.

Натомість, наказом Фонду державного майна України від 20.06.2019 р. №596 визнано таким, що втратило чинність, зокрема, Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, затверджене наказом ФДМУ від 02.10.2012 р. № 3607.

Разом з тим, Фондом державного майна України, якому відповідно до статті 6 Закону України «Про Фонд державного майна України» підпорядковуються регіональні відділення Фонду, визначено, що майно, права та обов`язки РВ ФДМУ по Чернівецькій області перейшли в установленому порядку до правонаступника - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

13 жовтня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець), та фізичною особою-підприємцем Яковенко Наталією Михайлівною (Орендар) було укладено договір оренди № 235 нерухомого майна, що належить до державної власності - нежитлових прибудованих приміщень будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) загальною площею 127,6 кв.м. (в.т.ч. зал (8-4) - 59,7 кв.м., мийка (8-5) -13,9 кв.м, приміщення (8-21) 54,0 кв.м. (в т.ч. (8-21) 22,00 кв.м., (8-21) 32,0 кв.м.)), розміщених за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101, що перебувають на балансі Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича (Балансоутримувач) (далі - Договір оренди). Майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи у навчальному закладі (пукти 1.1, 1.2 Договору оренди).

У розділі 3 Договору оренди визначено розмір та умови сплати орендної плати, а саме:

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць (червень 2009р.) місяць розрахунку (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції) - 1580,85 грн. Орендна плата за перший місяць оренди жовтень визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за липень, серпень, вересень, жовтень місяці (п. 3.1);

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством (п. 3.2);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п.п. 3.3, 3.4);

- орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні (50% до 50%) не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.5);

- орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з Орендаря до державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.7);

- зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі не меншому, ніж орендна плата за перший (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди (пункт 3.10);

- у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 3.11).

Пунктами 5.2 та 5.14 Договору оренди передбачено обов`язки Орендаря (відповідача) своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, а в разі закінчення терміну дії Договору оренди (його розірвання) сплатити орендну плату, заборгованість з орендної плати, пені за весь період оренди по день фактичного повернення майна Балансоутримувачу по акту приймання-передачі.

Згідно з пунктом 10.1 Договір укладено на 2 роки: з 13 жовтня 2009 року по 11 жовтня 2012 року включно.

Реорганізація Орендодавця не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього Договору (п. 10.6).

На підставі Договору оренди по акту приймання-передачі від 13 жовтня 2009 року відповідачу передано в строкове платне користування вбудовані приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) загальною площею 127,6 кв.м. (в.т.ч. зал (8-4) - 59,7 кв.м., мийка (8-5) -13,9 кв.м, приміщення (8-21) 54,0 кв.м. (в т.ч. (8-21) 22,00 кв.м., (8-21) 32,0 кв.м.)), розміщених за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101.

11 жовтня 2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області та ФОП Яковенко Н.М. укладеного додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 р. № 235, яким, зокрема, продовжено термін дії договору оренди на один рік, а саме з 12 жовтня 2012 року по 11 жовтня 2013 року включно. Пункт 1.1 розділу 1 Договору викладено в наступній редакції:

1.1 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові прибудовані приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) загальною площею 135,10 кв.м. (в.т.ч. зал (8-1) - 96,0 кв.м., кухня (8-2) - 25,2 кв.м., мийка (8-4) -13,9 кв.м), розміщеного за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101, що перебувають на балансі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича.

01 жовтня 2013 року укладеного додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 № 235, відповідно до умов якого продовжено термін дії оренди на один рік, а саме з 12 жовтня 2013 року по 11 жовтня 2014 року включно (пункт 1 додаткового Договору).

У пункті 1.1 розділу І Договору слова „з незалежною оцінкою" замінено словами „з висновком про вартість".

Абзац 1 пункту 3.1. розділу 3 Договору викладено в наступній редакції:

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, і становить без ПДВ за базовий (липень 2012) місяць розрахунку - 1956,14 грн.

15 серпня 2014 року укладеного додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 № 235, яким продовжено термін дії оренди на один рік, а саме з 12 жовтня 2014 року по 11 жовтня 2015 року включно (пункт 1 додаткового Договору).

18 серпня 2015 року укладеного додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 № 235, відповідно до умов якого продовжено термін дії оренди на два роки, а саме з 12 жовтня 2015 року по 11 жовтня 2017 року включно (пункт 1 додаткового Договору).

Пункт 1.1. розділу 1 Договору викладено в наступній редакції: 1.1 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) (реєстровий номер 02071240.96.АААККЖ331), загальною площею 135,1 кв.м. (в т.ч. зал (8-1) - 96,0 кв.м., кухня (8-2) - 25,2 кв.м., мийка (8-4) - 13,9 кв.м.), розміщеного за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101, що перебуває на балансі ЧНУ ім. Ю. Федьковича.

Пункт 3.1. розділу 3 Договору доповнено абзацами 3, 4 такого змісту: Починаючи з 12 жовтня 2015 року орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, становить без ПДВ за базовий (липень 2015 року) місяць розрахунку - 3501,83 грн.

Орендна плата за жовтень місяць 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень, вересень, жовтень місяці 2015року.

02 жовтня 2017 року укладеного додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 № 235, відповідно до умов якого продовжено термін дії оренди на один рік, а саме з 12 жовтня 2017 року по 11 жовтня 2018 року включно (пункт 1 додаткового Договору).

Пункт 10.5. розділу 10 Договору викладено в наступній редакції: 10.5. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною цього Договору при обов`язковій наявності згоди Балансоутримувача та дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди.

У разі, якщо на момент продовження договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження договору оренди провадиться нова оцінка об`єкта оренди.

Пункт 10.11. розділу 10 Договору викладено в наступній редакції: 10.11. Майно вважається поверненим Орендарем Балансоутримувачу з моменту підписання ними акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

10 жовтня 2018 року укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 13.10.2009 № 235, відповідно до умов якого продовжено термін дії оренди на два роки одинадцять місяців, а саме з 12 жовтня 2018 року по 11 вересня 2021 року включно (пункт 1 додаткового Договору).

Пункт 1.1, розділу 1 Договору доповнено абзацом наступного змісту: Вартість майна, визначена згідно з висновком про вартість на 31.07.2018, становить 2268370,00 грн.

Пункт 3.1. розділу 3 Договору доповнено абзацами 5,6 наступного змісту:

Починаючи з 12 жовтня 2018 року орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, становить без ПДВ за базовий (серпень 2018р.) місяць розрахунку - 7561.23 грн.

Орендна плата за жовтень місяць 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень, жовтень місяці 2018 року.

Пункт 2.4 розділу 2 Договору викладено в наступній редакції: 2.4. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

Пункт 2.5. розділу 2 Договору викладено в наступній редакції: 2.5. Орендар у триденний термін з моменту підписання акту приймання-передавання (при поверненні майна) повинен надати Орендодавцю один примірник акту приймання-передавання, підписаного з Балансоутримувачем.

Розділ 3 Договору оренди доповнено пунктом 3.12 наступного змісту: 3.12. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Пункт 3.7. розділу 3 Договору викладено в наступній редакції: 3.7. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з Орендаря до державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пункт 5.14 розділу 5 Договору оренди викладено в наступній редакції: 5.14. В разі закінчення терміну дії договору оренди (його розірвання) Орендар зобов`язаний: сплатити орендну плату, заборгованість з орендної плати за весь період оренди по день фактичного повернення майна Балансоутримувачу по акту приймання - передавання; сплатити штрафні санкції (пеню, 3% річних від простроченої суми) в повному обсязі по день фактичного виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати.

Пункт 10.6. розділу 10 Договору викладено в наступній редакції: 10.6. Реорганізація Орендодавця або перехід права власності на орендоване Майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого Майна (його правонаступників).

Пункт 10.10 розділу 10 Договору викладено в наступній редакції: 10.10. У разі припинення або розірвання цього Договору Майно повертається Орендарем протягом 3-х (трьох) робочих днів Балансоутримувачу за актом приймання-передавання. Орендар у триденний термін з моменту підписання акту приймання-передавання (при поверненні майна) повинен надати Орендодавцю один примірник акту приймання-передавання. підписаного з Балансоутримувачем.

У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Крім того, 12 жовтня 2014 року між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (Балансоутримувач) та фізичною особою-підприємцем Яковенко Наталією Михайлівною (Орендар) укладено договір № 235-1 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до пункту 1.1 Договору № 235-1 Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що розташована за адресою: вул. Сторожинецька, 101, загальною площею 135,10 м2, а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим Договором.

Крім пропорційно займаної площі Договір може передбачати й інші критерії розподілу і оплати спожитих послуг, один з яких обирається за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно кількості користувачів; за кількістю джерел електрообладнання. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій пропорційно до займаної площі.

Орендар користується приміщенням, яке складається з нежитлового прибудованого приміщення будівлі навчального корпусу №9 загальною площею 135,10 м2. Орендоване приміщення використовується для цілей розміщення їдальні.

Згідно підпунктом 2.1.1 Договору № 235-1 Балансоутримувач зобов`язався забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних житлових умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим Договором.

Розмір плати за обслуговування прибудинкової території визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат із урахуванням плати за землю) та комунальні послуги Балансоутримувача.

В свою чергу орендар зобов`язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі за санітарне обслуговування прибудинкової території відповідно до займаної площі приміщення, плату за землю а також за комунальні послуги (підпункт 2.2.3 Договору № 235-1).

Пунктами 5.1, 5.4 та 5.6 Договору № 235-1 передбачено, що цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 12 жовтня 2014 року по 11 жовтня 2015 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням арбітражного суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

У додатках до Договору № 235-1 сторонами узгоджено розрахунки відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, а саме:

1) додаток № 1 від 12.10.2014: плата за землю в місяць 132,13 грн; обслуговування прибудинкової території 188,60 грн;

2) додаток від 01.09.2015: обслуговування прибудинкової території 183,50 грн;

3) додаток № 3 від 01.01.2016: плата за землю в місяць 250,39 грн;

4) додаток від 01.05.2016: обслуговування прибудинкової території 172,83 грн;

5) додаток від 01.12.2016: обслуговування прибудинкової території 190,71 грн;

6) додаток від 01.01.2017: плата за землю в місяць 282,38 грн;

7) додаток від 01.01.2018: обслуговування прибудинкової території 385,90 грн;

8) додаток від 01.01.2019: обслуговування прибудинкової території 432,50 грн;

9) додаток від 01.01.2020: обслуговування прибудинкової території 484,00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28 жовтня 2020 року у справі №926/1644/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Розірвано договір оренди №235 від 13.10.2009 року нерухомого майна, що належить до державної власності. Зобов`язано ФОП Яковенко Н.М. звільнити і передати нежитлові прибудовані приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ. А) загальною площею 135,10 кв.м. (в.т.ч. зал (8-1) - 96,0 кв.м., кухня (8-2) - 25,2 кв.м., мийка (8-4) -13,9 кв.м.) розміщені за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101 по акту приймання-передавання Чернівецькому національному університету ім. Ю. Федьковича. Стягнуто з ФОП Яковенко Н.М. заборгованість з орендної плати в сумі 21001,32 грн, інфляційні втрати в сумі 292,66 грн, пеню в сумі 951,03 грн та три проценти річних в сумі 166,28 грн на користь Регіонального відділення ФДМУ по Івано- Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, в дохід Державного бюджету України та стягнуто витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 4204,00 грн. Зазначеним рішенням стягнуто з ФОП Яковенко Н.М. по договору оренди №235 заборгованість з орендної плати по травень 2020 року включно.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.11.2020 року.

За таких обставин, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, та ФОП Яковенко Н.М. (Орендар) договір оренди № 235 нерухомого майна є припиненим з 27.11.2020 у зв`язку із його розірванням.

19.04.2021 відповідачем було підписано акт державного виконавця при примусовому виконанні наказу Господарського суду Чернівецької області № 926/1644/20 від 27.11.2020 про звільнення та передачу Яковенко Н.М. нежитлових приміщень будівлі навчального корпусу № 9 ЧНУ ім. Юрія Федьковича.

У подальшому Регіональне відділення ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулося до суду з позовом, в якому здійснило донарахування відповідачу заборгованості з орендної плати по договору оренди державного майна №235 від 13.10.2009 року за період з червня 2020 року по 27.11.2020 року в сумі 24322,92 грн, а також нараховано пеню у сумі 5374,46 грн, три проценти річних у сумі 1242,10 грн за період з 07.07.2020 року по 19.07.2021 року та інфляційні втрати у сумі 4314,58 грн з серпня 2020 року по липень 2021 року. Також заявлено про стягнення неустойки на підставі ст. 785 ЦК України в розмірі 84 687,97 грн за період з 28.11.2020 по 19.04.2021.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року у справі № 926/3335/21 позов Регіонального відділення ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях задоволено частково. Стягнуто з ФОП Яковенко Н.М. неустойку в сумі 84687,97 грн на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях в дохід Державного бюджету України. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ФОП Яковенко Н.М. на користь позивача заборгованості з орендної плати в сумі 24322,92 грн, 4314,58 грн інфляційних втрат, 5374,46 грн пені та трьох процентів річних в сумі 1242,10 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі № 926/3335/21 рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.12.2021 залишено без змін.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо сплати орендної плати та договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та комунальних послуг Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича як балансоутримувач, на користь якого сплачується 50% орендної плати, заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди № 235 від 13.10.2023 в сумі 62 749,25 грн, 25 087,37 грн податку на додану вартість, 76,78 грн пені, 4 800,41 грн відшкодування податку на землю, 12 299,56 грн заборгованості за спожиту електричну енергію та 9 018,27 грн відшкодування експлуатаційних витрат, що виникла за період з вересня 2019 року по квітень 2021 року.

В якості доказів надання послуг на утримання орендованого нерухомого майна за Договором № 235-1 від 12.10.2014 позивач надав рахунок № 414/1 від 30.09.2029 на суму 3 729,70 грн, з яких експлуатаційні витрати 432,50 грн; податок на землю 282,38 грн; електроенергія 3 014,82 грн, та примірники частково підписаних сторонами актів надання послуг:

1) № 44/1 від 31.10.2019 на суму 3 527,43 грн, з яких експлуатаційні витрати 432,50 грн; податок на землю 282,38 грн; електроенергія 2 812,55 грн;

2) № 88 а від 30.11.2019 на суму 3 563,79 грн, з яких експлуатаційні витрати 432,50 грн; податок на землю 282,38 грн; електроенергія 2 848,91 грн;

3) № 136 а від 31.12.2019 на суму 3 109,07 грн, з яких експлуатаційні витрати 432,50 грн; податок на землю 282,32 грн; електроенергія 2 394,25 грн;

4) № 49 від 31.01.2020 на суму 5 909,04 грн, з яких оренда 5 833,66 грн; пеня 75,38 грн;

5) № 49 а від 31.01.2020 на суму 771,88 грн, з яких експлуатаційні витрати 489,50 грн; податок на землю 282,38 грн;

6) № 100 від 29.02.2020 на суму 5 880,74 грн, з яких оренда 5 845,32 грн; пеня 35,42 грн;

7) № 100 а від 29.02.2020 на суму 4 251,47 грн, з яких експлуатаційні витрати 484,00 грн; податок на землю 282,38 грн; електроенергія 3 485,09 грн;

8) № 149 від 31.03.2020 на суму 3 049,25 грн, з яких оренда 3 007,89 грн; пеня 41,36 грн;

9) № 149 а від 31.03.2020 на суму 249,81 експлуатаційні витрати;

10) № 199 від 30.04.2020 на суму 8 694,29 оренда;

11) № 199 а від 30.04.2020 на суму 1 000,57 грн, з яких експлуатаційні витрати 718,19 грн; податок на землю 282,38 грн;

12) № 247 від 31.05.2020 на суму 5 921,40 оренда;

13) № 247 а від 31.05.2020 на суму 766,38 грн, з яких експлуатаційні витрати 484,00 грн; податок на землю 282,38 грн;

14) № 293 від 30.06.2020 на суму 5 939,16 оренда;

15) № 293 а від 30.06.2020 на суму 766,38 грн, з яких експлуатаційні витрати 484,00 грн; податок на землю 282,38 грн;

16) № 341 від 31.07.2020 на суму 5 951,04 оренда;

17) № 341 а від 31.07.2020 на суму 766,38 грн, з яких експлуатаційні витрати 484,00 грн; податок на землю 282,38 грн;

18) № 387 від 31.08.2020 на суму 5 915,34 оренда;

19) № 387 а від 31.08.2020 на суму 766,38 грн, з яких експлуатаційні витрати 484,00 грн; податок на землю 282,38 грн;

20) № 426 від 30.09.2020 на суму 5 903,51 оренда;

21) № 426а від 30.09.2020 на суму 800,68 грн, з яких експлуатаційні витрати 518,30 грн; податок на землю 282,38 грн;

22) № 467 від 31.10.2020 на суму 5 933,02 оренда;

23) № 467 а від 31.10.2020 на суму 800,68 грн, з яких експлуатаційні витрати 518,30 грн; податок на землю 282,38 грн;

24) № 507 від 31.11.2020 на суму 5 992,35 оренда;

25) № 507 а від 31.11.2020 на суму 800,68 грн, з яких експлуатаційні витрати 518,30 грн; податок на землю 282,38 грн;

26) № 546 від 31.12.2020 на суму 6 070,25 оренда;

27) № 546 а від 31.12.2020 на суму 800,63 грн, з яких експлуатаційні витрати 518,30 грн; податок на землю 282,33 грн;

28) № 37 від 31.01.2021 на суму 6 124,87 оренда;

29) № 37 а від 31.01.2021 на суму 904,28 грн, з яких експлуатаційні витрати 621,90 грн; податок на землю 282,38 грн;

30) № 75 від 28.02.2021 на суму 6 204,49 оренда;

31) № 75 а від 28.02.2021 на суму 904,28 грн, з яких експлуатаційні витрати 621,90 грн; податок на землю 282,38 грн;

32) № 114 від 31.03.2021 на суму 6 266,54 оренда;

33) № 114 а від 31.03.2021 на суму 904,28 грн, з яких експлуатаційні витрати 621,90 грн; податок на землю 282,38 грн;

34) № 158 від 30.04.2021 на суму 4 036,27 оренда;

35) № 158 а від 30.04.2021 на суму 676,25 грн, з яких експлуатаційні витрати 393,87 грн; податок на землю 282,38 грн.

Листами від 08.12.2021 № 30/21-2663, 11.04.2022 № 30/21-688 та 21.10.2022 № 30/21-1763 позивач повідомляв відповідача про наявну заборгованість за орендну плату та комунальні послуги та необхідність її погашення.

Докази сплати орендної плати та витрат на утримання орендованого майна в матеріалах справи відсутні.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

А. Основна заборгованість, податок на додатну вартість та пеня.

Встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору оренди нерухомого майна державної власності в частині сплати орендної плати.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1).

За приписами частини першої статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Укладений між учсниками спору договір за своєю правовою природою є договором оренди.

У відповідності до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Загальними положеннями статті 762 Цивільного кодексу України щодо плати за користування майном визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Оскільки орендоване майно є державною власністю, до спірних правовідносин застосовуються і положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За змістом статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частинами першою, четвертою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Пунктом 1 ст. 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічно статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості ФОП Яковенко Н.М. зі сплати орендної плати за договором оренди № 235 від 12.10.2009, позивачем заявлено до стягнення з відповідача орендну плату (50% місячного платежу, п. 3.5 Договору оренди) за період з січня 2020 року по 18.04.2021 (19.04.2021 відповідачем звільнено орендоване майно), податок на додану вартість за період з лютого 2020 року по 18.04.2021 та пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за лютий-березень 2020 року.

Однак, як вже зазначалось судом вище, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28 жовтня 2020 року у справі №926/1644/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Розірвано договір оренди №235 від 13.10.2009 року нерухомого майна, що належить до державної власності. Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Яковенко Наталію Михайлівну звільнити і передати нежитлові прибудовані приміщення будівлі навчального корпусу №9 (літ.А') загальною площею 135,10 кв.м. (в.т.ч. зал (8-1) - 96,0 кв.м., кухня (8-2) - 25,2 кв.м., мийка (8-4) -13,9 кв.м.) розміщені за адресою: м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 101 по акту приймання-передавання Чернівецькому національному університету ім. Ю. Федьковича. Стягнуто з ФОП Яковенко Н.М. заборгованість з орендної плати в сумі 21001,32 грн, інфляційні втрати в сумі 292,66 грн, пеню в сумі 951,03 грн та три проценти річних в сумі 166,28 грн на користь Регіонального відділення ФДМУ по Івано- Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, в дохід Державного бюджету України та стягнуто витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 4204,00 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.11.2020 року.

Згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними та об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Отже, встановлені у рішенні Господарського суду Чернівецької області від 28 жовтня 2020 року по справі №926/1644/20 обставини щодо встановлення припинення договірних відносин за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №235 від 13 жовтня 2009 року та виникнення у відповідача обов`язку повернути орендодавцю майно по акту приймання-передавання є преюдиційними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають повторному доказуванню.

Відповідно до частин другої, третьої статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З урахуванням вищезазначених положень закону, суд констатує, що з 27.11.2020 (дня набрання рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28.10.2020 по справі №926/1644/20 законної сили) зобов`язання сторін за договором оренди № 235 від 13.10.2009 припинилися.

Умова договору про те, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно, а закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 3.11), суперечить вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати та податку на додатну вартість за період з 27.11.2020 по 18.04.2021 є безпідставними.

При цьому суд звертає увагу, що право позивача у зв`язку з неправомірним користування відповідачем об`єктом оренди за період з 28.11.2020 року по 19.04.2021 року, тобто після припинення дії договору та набрання законної сили рішення суду від 28.10.2020 року по справі №926/1644/20 до моменту повернення майна, може бути захищено шляхом стягнення з останнього неустойки в подвійному розмірі орендної плати (ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати по Договору оренди №235 від 13.10.2009 за період з січня 2020 року по 26.11.2020 року, а також пені та податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Загально відомим є факт, що 11.03.2020 Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) оголосила пандемію коронавірусу та постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (далі Постанова Кабінету Міністрів України №211) на усій території України установлено карантин з 12.03.2020.

Підпунктом 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №211 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020) заборонено: з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

В подальшому, у редакції постанови КМУ від 11.03.2020 №211 ця заборона діяльності була зазначена у пп. 8 п. 2 постанови, та зі змінами, які вносились до зазначеної постанови КМУ була продовжена до 22.05.2020.

Починаючи з 22.05.2020 по 22.06.2020 карантинна заборона діяльності закладів громадського харчування була визначена пп. 6 п. 3 постанови КМУ від 20.05.2020 №392.

З урахуванням змін, які були внесені до постанови КМУ від 20.05.2020 №392 постановою КМУ від 17.06.2020 №500 з 22.06.2020 карантинні обмеження по всій території України були послаблені.

Водночас пунктом 4 постанови КМУ від 20.05.2020 №392 (у редакції чинній з 22.06.2020) визначено, що на території регіонів із значним поширенням COVID-19 запроваджується посилення протиепідемічних заходів, зокрема особливості діяльності та обмеження щодо закладів харчування.

Враховуючи результати оцінки поточної епідемічної ситуації у Чернівецькій області, Чернівецькою обласною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій прийнято рішення про продовження до 31 07.2020 на всій території Чернівецької області обмежувальних заходів, встановлених, у постанові КМУ від 20.05.2020 №392 у попередній редакції, яка була чинною до внесення змін про послаблення карантинних обмежень (відповідно до протоколу ЧО комісії ТЕБ та НС №35 від 22.06.2020).

Отже, Чернівецькою обласною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій продовжена до 31.07.2020 на всій території Чернівецької області заборона діяльності їдалень, оскільки така заборона була передбачена пп. 6 п. 3 попередньої редакції постанови КМУ від 20.05.2020 №392.

Разом з цим, постановою КМУ від 22.07.2020 №641 було встановлено адаптивний карантин на всій території України, який полягав у визначенні рівнів епідеміологічної небезпеки на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці) та встановлення відповідних карантинних обмежень і заборон згідно визначеного рівня.

З урахуванням пп. 3 п. 15 цієї постанови на території регіону (адміністративно- територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого", "жовтого" та "помаранчевого" рівня епідемічної небезпеки, зокрема забороняється приймання відвідувачів закладами громадського харчування.

Пунктом 6 цієї постанови визначено, що рішення про встановлення на території регіону або окремих адміністративно-територіальних одиниць регіону рівня епідемічної небезпеки "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" приймає Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій раз на сім днів.

З урахуванням зазначених норм, починаючи з 24.08.2020 до 20.09.2020 включно у м. Чернівцях Чернівецької області було встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки, який у тому числі передбачав повну заборону діяльності їдалень на території міста. Такий рівень епідемічної небезпеки був встановлений рішеннями Державної комісії з питань ТЕБ та НС у її протоколах № 24 від 20.08.2020, №26 від 27.08.2020, №30 від 10.09.2020.

За період з 21.09.2020 до 14.11.2020 на території м. Чернівців Чернівецької області діяли «помаранчевий» та «червоний» рівні епідемічної небезпеки

Починаючи з 14.11.2020 до 30.11.2020 на всій території України згідно пп. 1 п. 15 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 (у редакції чинній на той момент) додатково до обмежень, передбачених п. 10 цієї постанови було заборонено приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування.

Отже, з урахуванням вищезазначених нормативно-правових актів, відповідач у період з 12.03.2020 до 27.11.2020 не могла використовувати орендоване нею приміщення згідно умов Договору №235, оскільки у цьому періоді діяли законні заборони та обмеження.

Даний факт встановлени в рішенні Господарського суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року у справі № 926/3335/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.09.2022, яке має преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції з 02.04.2020 до 18.04.2020) встановлено, що з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу.

Згідно з п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції з 18.04.2020 до 16.07.2020) встановлено, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

У відповідності до п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції з 16.07.2020 та яка діє дотепер) установлено, що з моменту встановлення карантину, введеною Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронарірусом SARS- СоV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

Підпунктом 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

З аналізу зазначених нормативних актів, суд доходить висновку, що Постанова Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 стосується відносин сторін тільки за договорами оренди державного майна на весь період дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, без конкретизації, чи була заборонена господарська діяльність орендаря у період карантину, натомість, дія пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України може бути застосована до будь-якого наймача в незалежності від того, яке майно є предметом договору - державне, комунальне чи приватне. Застосування пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України залежить від того, чи звернувся наймач з відповідною вимогою про зменшення плати за користування майном. Водночас, Постанова Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 імперативно вказує про те, що орендодавці державного майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, починаючи з дати встановлення карантину.

Відтак, нарахування орендної плати за державне майно починаючи з 12.03.2020 повинно здійснюватись орендодавцем на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 незалежно від того, чи звертався до орендодавця орендар з відповідною вимогою/проханням, чи ні.

В той же час, положення Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 жодним чином не впливають на підпункт 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким визначена пряма заборона для нарахування орендної плати суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період за договорами оренди державного або комунального майна.

Згідно з матеріалами справи об`єктом оренди є саме державне майно.

У додатку 1 Постанови №611 надається перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, у пункті 1 якого зокрема вказуються орендарі, які орендують приміщення (в учбових корпусах) закладів освіти і науки державної форми власності з метою розміщення їдалень, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. п. 1.1 та 1.2 Договору №235 відповідачу в оренду передані приміщення у навчальному корпусі №9 Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи у навчальному закладі.

Отже, відповідно до умов Договору №235, відповідач відповідає вимогам (критеріям, умовам), встановленим Постановою №611 для звільнення від орендної плати за періоду з 12.03.2020 по 27.11.2020.

За таких обставин, відповідач, як суб`єкт, діяльність якого була заборонена у період з 12.03.2020 по 27.11.2021 включно, звільнена від сплати орендної плати за вказаний період за договором оренди №235 в силу прямої норми закону.

Позивачем під час розгляду справи не спростовані твердження відповідача про зупинення діяльності закладу харчування відповідно до нормативних заборон.

Відтак, є необґрунтованою пред`явлена позивачем до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі несплаченої орендної плати та податку на додану вартість за період з 12.03.2020 по 27.11.2020 грн.

За таких обставин суд установив, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати орендної плати за період з січня 2020 року по 11.03.2023 року.

Як убачається з розрахунку заборгованості ФОП Яковенко Н.М. за орендну плату, доданого до позовної заяви, заборгованість з орендної плати у січні 2020 складає 30,87 грн, у лютому 2020 4 175,23 грн (без ПДВ), у березні 2020 2 148,49 грн (без ПДВ).

Наявність заборгованості у вказаному розмірі також підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг: № 49 від 31.01.2020, № 100 від 29.02.2020 та № 149 від 31.03.2020.

За приписами частин 1 і 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд констатує, що відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок орендної плати, натомість нявні в матеріалах справи докази є більш вірогідними.

Суд самостійно розрахував розмір орендної плати з 01.03.2023 по 11.03.2023 та встановив, що заборгованість відповідача за вказаний період складає 762,37 грн (2 148,49 грн : 31 день х 11 днів).

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за період з січня 2020 року по 11.03.2023 року у сумі 4 968,47 грн (30,87 + 4 175,23 + 762,37) є обґрунтованою.

Щодо стягнення податку на додану вартість суд зазначає таке.

Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича є платником податку, індивідуальний податковий номер юридичної особи - -2, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 33031131.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оренди № 235 від 13.10.2009 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

У листі Державної фіскальної служби України від 03.02.2016 № 2216/6/99-99-19-03-02-15 розглянуто звернення платника податку щодо порядку оподаткування ПДВ операції з надання в оренду державного майна.

Так, згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 ПКУ об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 ПКУ розташоване на митній території України.

Під постачанням послуг, відповідно до підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПКУ розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою.

Водночас підпунктом 196.1.15 пункту 196.1 статті 196 ПКУ визначено, що операції з оплати орендної і шати чи концесійного платежу за договорами відповідно оренди чи концесії цілісного майнового комплексу державного чи комунального підприємства (його структурного підрозділу), якщо орендодавцями чи концесієдавцями за договорами виступають органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, а платежі відповідно до закону зараховуються до Державного бюджету України або місцевого бюджету, не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Таким чином, операції з оплати орендної плати за надане в оренду державне майно не є об`єктом оподаткування при дотриманні таких умов:

в оренду надається цілісний майновий комплекс державного підприємства (його структурного підрозділу);

орендодавцем за договором виступає орган державної влади;

орендні платежі у повному обсязі зараховуються до Державного бюджету України.

При цьому у разі недотримання будь-якої із зазначених умов операція з оплати орендної плати за надане в оренду державне майно підлягає оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків.

У такому випадку на дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ державне підприємство - орендодавець зобов`язане скласти податкову накладну на всю суму орендної плати, передбачену договором оренди (незалежно від того, що ця сума підлягає розподілу), і зареєструвати її в ЄРПН. У такій податковій накладній в окремому рядку повинна бути виділена сума ПДВ, що нараховується на вартість орендної плати.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується за ставкою 20 відсотків від всієї суми орендної плати, передбаченої договором оренди, незалежно від того, в якому співвідношенні буде здійснено розподіл орендної плати. Натомість Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як орган державної влади не є платником ПДВ, відтак не може заявити позовні вимоги про стягнення ПДВ за надане відповідачу в оренду державне майно.

За таких обставин позивач як платник ПДВ має право на стягнення податку на додану вартість від всієї суми орендної плати, передбаченої договором оренди.

Згідно з розрахунком позивача сума ПДВ у лютому 2020 складає 1670,09 грн. Суд самостійно розрахував ПДВ, виходячи з розміру орендної плати, за період з 01.03.2023 по 11.03.2023, та встановив, що його розмір складає 304,95 грн (762,37 грн (50% орендної плати) х 40%).

В спростування доводів відповідача суд заначає, що в рішеннях Господарського суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року у справі № 926/3335/21 та від 28 жовтня 2020 року у справі №926/1644/20 не стягувалось ПДВ з орендної плати по спірному договору на користь третьої особи.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пунктів 3.5, 3.7 договору №235 позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 40,01,42 грн (35,42 + 4,59) за період з 15.02.2020 року по 02.03.2020 року; та у сумі 26,77 грн за період з 16.03.2020 року по 31.03.2020 року.

Однак, враховуючи, що позивачем було помилково визначено розмір суми основного боргу (без врахування приписів підпункту 6 п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»), то відсутні підстави для нарахування орендарю пені за період з 16.03.2020 року по 31.03.2020 року в сумі 26,77 грн.

Відтак суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 40,01,42 грн (35,42 + 4,59) за період з 15.02.2020 року по 02.03.2020 року. У решті заявлених у цій частині вимог належить відмовити.

Б. Відшкодування податку на землю, заборгованості за спожиту електричну енергію та експлуатаційних витрат.

Як встановлено судом, для забезпечення належної експлуатації орендованого майна між сторонами укладено договір № 235-1 від 12.10.2014 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим Договором. Розмір плати за обслуговування прибудинкової території визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат із урахуванням плати за землю) та комунальні послуги Балансоутримувача.

Так, у додатках до Договору № 235-1 сторонами узгоджено розмір відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, зокрема, за спірний період:

- додаток від 01.01.2017: плата за землю в місяць 282,38 грн;

- додаток від 01.01.2018: обслуговування прибудинкової території 385,90 грн;

- додаток від 01.01.2019: обслуговування прибудинкової території 432,50 грн;

- додаток від 01.01.2020: обслуговування прибудинкової території 484,00 грн.

Відповідно до підпункту 2.2.3 Договору № 235-1 орендар зобов`язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі за санітарне обслуговування прибудинкової території відповідно до займаної площі приміщення, плату за землю а також за комунальні послуги.

На підтвердження наданя обумовлених сторонами послуг позивачем додано до позовної заяви рахунок № 414/1 від 30.09.2029 та акти надання послуг.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ФОП Яковенко Н.М. заборгованість за електроенергію за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року складає 12 299,56 грн, що узгоджується з актами надання послуг, які підписані відповідачем (окрім акту надання послуг № 100 а від 29.02.2020). Відповідач не заперечувала факт споживання електроенергії за вказаний період, як і не надала будь-яких доказів повної чи часткової оплати за електроенергію.

Отже, відповідач заборгувала позивачу 12 299,56 грн за спожиту електричну енергію (споживалась до обмежень у зв`язку із карантином).

Щодо плати за землю та експлуатаційних витрат суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині за період з 27.11.2020 по 18.04.2021 є безпідставними з тих же підстав, що й основна заборгованість припинення дії договору.

У рішенні Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2021 у справі №926/3335/21 встановлено та визнано судом преюдиційним фактом, що відповідач у період з 12.03.2020 до 27.11.2020 не могла використовувати орендоване нею приміщення згідно умов Договору №235, оскільки у цьому періоді діяли законні заборони та обмеження, а отже, не повинна нести витрати на утримання орендованого майна. Відтак позовні вимоги про стягнення експлуатаційних витрат за період з 13.03.2023 по 27.11.2020 та плати за землю за період з квітня 2020 (у березні не нараховувалась) по 27.11.2020 не підлягають до задоволення.

При цьому враховує, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №235-1 від 12.10.2014 року був укладений для забезпечення належної експлуатації орендованого майна, тому виконання цього договору нерозривно повязано з виконанням договору оренди нерухомого майна № 235 від 13.10.2009.

Оскільки орендар був позбавлений можливості використовувати орендоване майно відповідно до мети, передбаченої договором, покладення на нього витрат на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, а саме плати за землю та обслуговування прибудинкової території, є надмірним тягарем та суперечить суті правовідносин, які виникли за двома взаємопов`язаними договорами.

Окремо суд звертає увагу, що відповідачем не споживалась електроенергія з початку дії карантину. Докази того, що вона користувалась приміщенням будівлі навчального корпусу №9, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин у відповідача наявна заборгованість зі сплати експлуатаційних витрат та плати за землю за період з жовтня 2019 року по 11.03.2020 року.

Перевіривши розрахунок плати за землю та експлуатаційних витрат на їх відповідність умовам додатків до договору №235-1 від 12.10.2014, суд зазначає, що розмір експлуатаційних витрат у січні 2020 року складає 489,50 грн, в той час, коли в додатку від 01.01.2020 до зазначеного договору сторонами узгоджено розмір таких витрат в сумі 484,00 грн. У решті заявлені до стягнення плата за землю та експлуатаційні витрати відповідають умовам додатків до договору №235-1 від 12.10.2014.

Оскільки судом визнано необгрунтованим стягнення з відповідача експлуатаційних витрат за період дії карантину, суд розрахував розмір експлуатаційних витрат за період з 01.03.2020 по 11.03.2020, та встановив, що їх розмір складає 171,75 грн.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати податку на землю в сумі 1 129,52 грн (0,06 + 282,38 + 282,32 + 282,38 + 282,38) та 1 947,75 грн експлуатаційних витрат за період з жовтня 2019 року по 11.03.2020 року ( 375,50 + 432,50 + 484,00 + 484,00 + 171,75) є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в решті вимог у цій частині належить відмовити.

V. Висновки суду.

За результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що відповідач неналежно виконувала зобов`язання по сплаті орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а також витрат на утримання орендованого майна та комунальних послуг, а, отже, позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості з орендної плати в сумі 4968,47 грн, 1975,04 грн податку на додану вартість та 40,01 грн пені, а також відшкодування податку на землю в сумі 1129,52 грн, заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 12 299,56 грн та відшкодування експлуатаційних витрат в сумі 1947,75 грн за період з вересня 2019 року по 11 березня 2020 року є обґрунтованими.

У задоволенні вимог про стягнення орендної плати, податку на додану вартість, пені, податку на землю та експлуатаційних витрат за період з 12.03.2020 року по 27.11.2020 року слід відмовити у зв`язку із застосуванням приписів підпункту 6 п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020.

Позовні вимоги про стягнення орендної плати, податку на додану вартість, податку на землю та експлуатаційних витрат за період з 27.11.2020 по 18.04.2021 є безпідставними у звязку з припиненням дії договору.

VІ. Розподіл судових витрат.

Позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн платіжною інструкцією №2413 від 12.07.2023.

У відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Про понесення інших судових витрат сторони не заявляли.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Яковенко Наталії Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. М. Коцюбинського, 2, код 02071240) заборгованість з орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 235 від 13.10.2009 в сумі 4968,47 грн, 1975,04 грн податку на додану вартість, 40,01 грн пені, 1 129,52 грн відшкодування податку на землю, 12 299,56 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 1947,75 грн відшкодування експлуатаційних витрат та 526,33 грн витрат зі сплати судового збору на рахунок: ДКСУ м. Київ МФО 820172, код платника 22, код 02071240, борг на рахунок НОМЕР_2 , судові витрати на рахунок НОМЕР_3 .

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 24 листопада 2023 року.

Суддя І.В. Марущак