ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2023 р. Справа№ 910/10308/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі №910/10308/22 (суддя Котков О.В. повний текст складено - 11.04.2023) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія Автоматики" до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія Автоматики" про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія Автоматики" (позивач) надійшла позовна заява до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року у розмірі 32 580,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року, зокрема, у визначені договором строки у повному обсязі не здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Через відділ діловодства суду від Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія Автоматики" про стягнення заборгованості у розмірі 128 379,30 грн., з них: попередньої оплати - 90 000,00 грн. (дев`яносто тисяч гривень), 3% річних - 2507,67 грн. (дві тисячі п`ятсот сім гривень 67 копійок), інфляційних нарахувань - 22 364,31 грн. (двадцять дві тисячі триста шістдесят чотири гривні 31 копійка) та пені - 13 507,32 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот сім гривень 32 копійки).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив поставку попередньо оплаченого позивачем згідно договору № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року товару, внаслідок чого позивачем звернувся до суду з позовом про стягнення попередньої оплати у розмірі 90 000,00 грн. Крім того, позивачем за зустрічним позовом нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2507,67 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 22 364,31 грн. та пені у розмірі 13 507,32 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі №910/10308/22 первісний позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 32 580,00 грн. основного боргу; у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

При задоволенні первісних позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати отриманого товару.

Відмова у задоволенні вимог за зустрічним позовом мотивована відсутністю підстав для повернення коштів попередньої оплати з огляду на отримання Автогаражним кооперативом по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" попередньо оплаченого товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність у ОСОБА_1 повноважень на отримання товару, з огляду на наступне.

Так, за доводами скаржника, з 22.09.2021 року внаслідок протиправних дій рейдерським шляхом змінено керівництво АГК "Північ", керівником АГК "Північ" став ОСОБА_1 . По даному факту вчиненого кримінального правопорушення Деснянським управлінням поліції ГУНП в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002605 від 01.10.2021 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Крім цього, апелянт зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України №493/5 від 14.02.2022 року скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії 24.09.2021 № 014000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" та від 28.09.2021 № 15000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дібровою Ольгою Сергіївною щодо Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ", тому станом на 20.02.2022 року ОСОБА_1 не мав повноважень на підписання первинних документів від імені АГК "Північ", в тому числі видаткової накладної № 1 від 20.02.2022 року.

Крім того, як вказує апелянт АГК "Північ" обладнання за договором № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року від постачальника не отримувало, на бухгалтерському обліку таке обладнання не перебуває.

Позивачем до апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення її вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінія Автоматики" (постачальник) та Автогаражним кооперативом по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (покупець) 18.11.2021 року укладено договір № 18-01/11/2021 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві обладнання, зазначене у специфікаціях (специфікації), і погоджене у накладних (обладнання), які є додатками до договору та невід`ємними частинами договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити вказане обладнання.

Згідно з п. 1.2. договору найменування, кількість, ціна обладнання, наводяться у специфікаціях і погоджуються у накладних на обладнання. Накладні надаються постачальником покупцю під час приймання-передачі обладнання, і підписується покупцем, як це зазначено у п. 2.3. договору.

За умовами п. 2.1. договору постачальник зобов`язується протягом 30 календарних днів поставити обладнання на адресу покупця. Поставка обладнання постачальником покупцю здійснюється на місце поставки м. Київ, про що сторони погоджують у специфікаціях (п. 2.2. договору).

Пунктом 3.2. договору визначено, що загальна сума договору становить 122 580,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору покупець проводить розрахунок з постачальником шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: попередню оплату у розмірі 90 000,00 грн. покупець здійснює на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору (п. 3.3.1.); остаточний розрахунок у розмірі 32 580,00 грн. покупець здійснює на протязі 3 (трьох) банківських днів з дати видаткової накладної на приймання-передачу обладнання (п. 3.3.2.).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року, але припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами зобов`язань, що ним передбачені (п. 8.1. договору).

До договору № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року було укладено специфікацію № 1 (додаток № 1 до договору), у якій сторонами за договором було визначено найменування, кількість, ціну та місце поставки обладнання.

Згідно специфікації № 1 загальна вартість обладнання становить 122 580,00 грн.

У специфікації № 1 визначено, що поставка обладнання постачальником покупцю здійснюється на місце поставки Закревського, 93, м. Київ, 02232.

Товар (обладнання) було попередньо частково оплачено покупцем на суму 90 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 475 від 25.11.2021 року.

На виконання умов договору № 18-01/11/2021 від 18.11.2021 року постачальник поставив, а покупець отримав товар (обладнання) на загальну суму 122 580,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 20.02.2022 року. Вказана видаткова накладна без зауважень та заперечень підписана представниками постачальника та покупця.

Предметом первісного позову є вимога про стягнення 32 580,00 грн. вартості отриманого відповідачем товару.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості первісних позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3. договору покупець проводить розрахунок з постачальником шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: попередню оплату у розмірі 90 000,00 грн. покупець здійснює на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору (п. 3.3.1.); остаточний розрахунок у розмірі 32 580,00 грн. покупець здійснює на протязі 3 (трьох) банківських днів з дати видаткової накладної на приймання-передачу обладнання (п. 3.3.2.).

Як вже було вказано, відповідач здійснив попередню оплату товару у розмірі 90 000,00 грн.

Позивач поставив, а відповідач отримав товар (обладнання) на загальну суму 122 580,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 20.02.2022 року, яка підписана представниками постачальника та покупця без зауважень та заперечень.

Отже, враховуючи положення п. 3.3.2 договору відповідач повинен був на протязі 3 (трьох) банківських днів з дати видаткової накладної на приймання-передачу обладнання здійснити оплату отриманого товару.

Стосовно доводів скаржника про відсутність у ОСОБА_1 повноважень на отримання товару від АГК "Північ" колегія суддів зазначає наступне.

Так, сам по собі факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та існування кримінального провадження за № 0002605 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України, жодним чином не може свідчити як про відсутність у ОСОБА_1 повноважень на отримання товару від АГК "Північ", так і про протиправність використання ним печатки Кооперативу, оскільки доказів завершення кримінального провадження № 0002605 та встановлення у межах такого кримінального провадження факту підробки документів відповідачем за первісним позовом не надано, тоді як для господарського суду у відповідності до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України преюдиційне значення має лише обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили.

Щодо доводів скаржника про скасування Наказом Міністерства юстиції України №493/5 від 14.02.2022 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій 24.09.2021 № 014000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" та від 28.09.2021 № 15000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", слід зазначити наступне.

Так, відповідачем до матеріалів справи не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2022 року (дата підписання накладної), з якого б вбачалося, що у наведену дату ОСОБА_1 не був керівником АГК "Північ".

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.10.2022 слідує, що 14.02.2022 відбулося скасування реєстраційних дій, проте встановити, що було скасовано саме реєстраційні дії, проведені 24.09.2021 та 28.09.2021, не вбачається можливим.

Одночасно, вказаним витягом підтверджується, що 23.02.2022 року відбулась державна реєстрація змін до відомостей про керівника юридичної особи.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи лише в тому випадку, якщо вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, вона діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність у виконавчого органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 23.11.2021 у справі № 911/604/19.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як вже вказувалося вище, відповідачем до матеріалів справи не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2022 року (дата підписання накладної), з якого б вбачалося, що у наведену дату ОСОБА_1 не був керівником АГК "Північ".

При цьому, державна реєстрація змін до відомостей про керівника юридичної особи відбулась 23.02.2022 року, тобто після підписання ОСОБА_1 накладної про отримання товару.

Отже, враховуючи наведене, постачальник (позивач у справі) міг обґрунтовано станом на дату поставки товару керуватися відомостями з Єдиного державного реєстру щодо керівника покупця та може посилатися на їх достовірність.

Доводів та доказів недобросовісності поведінки позивача відповідач не надав. Тому, позивач уклавши договір та поставивши товар, з урахуванням даних реєстру, має отримати за нього оплату.

Колегія суддів вказує, що питання наслідків відповідного правочину для відповідача (покупця) має/може вирішуватися підприємством безпосередньо з ОСОБА_1 , зокрема, через доведення обставин завдання збитків.

Стосовно посилань апелянта на письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , слід зазначити, що згідно зі ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Наведені письмові пояснення вказаних осіб зазначеним вимогам ст. 88 Господарського процесуального кодексу України не відповідають, а тому відповідно не можуть бути враховані.

Щодо доводів апелянта про не перебування на бухгалтерському обліку у АГК "Північ" спірного обладнання, колегія суддів вказує, що наведене жодним чином не свідчить про не поставку його позивачем відповідачу.

Таким чином, доводи скаржника не можуть бути підставою відмові в позові.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення первісних позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 32 580,00 грн. є обґрунтованим.

Стосовно вимог за зустрічним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 128 379,30 грн., з них: попередньої оплати - 90 000,00 грн. (дев`яносто тисяч гривень), 3% річних - 2507,67 грн., інфляційних нарахувань - 22 364,31 грн. та пені - 13 507,32 грн., слід зазначити наступне.

Згідно зі статтями 662, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем за зустрічним позовом сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 90 000 грн.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За умовами п. 2.1. договору постачальник зобов`язується протягом 30 календарних днів поставити обладнання на адресу покупця. Поставка обладнання постачальником покупцю здійснюється на місце поставки м. Київ, про що сторони погоджують у специфікаціях (п. 2.2. договору).

Наявною у матеріалах справи видатковою накладною № 1 від 20.02.2022 року (з урахуванням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) підтверджується факт належного виконання постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару покупцю відповідно до умов укладеного договору на загальну суму 122 580,00 грн.

Враховуючи, що в матеріалах справи міститься видаткова накладна, яка підтверджує факт повного виконання постачальником своїх зобов`язаннь щодо поставки покупцю товару на суму 122 580,00 грн., позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Лінія Автоматики" 90 000,00 грн. попередньої оплати, а також 3% річних в сумі 2507,67 грн., інфляційних нарахувань в сумі 22 364,31 грн. та пені в сумі 13 507,32 грн. обґрунтовано не були задоволені місцевим господарським судом.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання, а також витрати правничої допомоги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі №910/10308/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 16.11.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко