ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2023 р. Справа№ 910/4892/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Станіславчук М.А.;

від відповідача: Савенок В.Г.;

розглянувши апеляційну скаргу

Державного підприємства "Антонов"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 (повний текст складено 07.06.2023)

у справі № 910/4892/23 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Державного підприємства "Антонов"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех"

про стягнення 1 700 640,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У березні 2023 року Державне підприємство «Антонов» (далі - ДП «Антонов», Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинтех» (далі - ТОВ «Машинтех», Товариство) 1 700 640,00 грн неустойки.

В обґрунтування заявлених вимог Підприємство посилається на неналежне виконання Товариством зобов`язань за Договором №10.1521.2021-БІП від 21.10.2021, у зв`язку з чим позивач здійснив нарахування 956 610,00 грн пені та 744 030,00 грн штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 задоволено позовні вимоги частково. Стягнуто з ТОВ «Машінтех» на користь ДП «Антонов» 850 320,00 грн неустойки за порушення термінів виконання та 12 754,80 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Суд встановив, що відповідач за несвоєчасне постачання Обладнання зобов`язаний виплатити на користь позивача грошові кошти у вигляді штрафних санкцій, а саме пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення від вартості непоставленого в строк Обладнання та штраф в розмірі 7% вказаної вартості Обладнання.

Заслухавши представників сторін суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково - стягнення неустойки за порушення термінів виконання зобов`язання в розмірі 850 320,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2023, ДП «Антонов» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник вважає, оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд неповно та невсебічно з`ясував обставини справи, не надав оцінку усім аргументам учасників справи. Скаржник зазначає, що суд не навів обґрунтування необхідності зменшити розмір штрафних санкцій.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Машінтех» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів заперечує та наводить власні доводи на їх спростування; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Підприємство надало відповідь на відзив, у якій з доводами відзиву не погоджується та просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Товариство надало заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін; наводить доводи на спростування доводів відповіді на відзив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 12.07.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Шапран В.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4892/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 до надходження матеріалів справи №910/4892/23.

23.08.2023 матеріали справи №910/4892/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 29.08.2023 справу №910/4892/23 передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданової С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Шапрана В.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 поновлено ДП «Антонов» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі №910/4892/23. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі №910/4892/23 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд справи призначено на 18.10.2023. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Повний текст постанови підписаний 20.11.2023 - після закінчення відрядження колегії у складі суддів Євсікова О.О., Алданової С.О., Корсака В.А., пов`язаного з підвищенням кваліфікації з 13.11.2023 по 17.11.2023 (наказ в. о. голови Північного апеляційного господарського суду від 8.11.2023 № 44-ін).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

21.10.2021 ТОВ «Машинтех» (постачальник) та ДП «Антонов» (замовник-1), ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка» (замовник-2) уклали договір №10.1521.2021-БТП (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався доставити та передати замовнику-1 обладнання - електроерозійний копіювально-прошивний верстат Mitsubishi з ЧПК, модель SG 12R, з магазином інструменту (країна-виробник) (країна-походження (збірки) верстата (country of ) - Японія, рік виготовлення - 2021), код відповідно до ДК 021:20-1 (Металообробні верстати), іменований далі «Обладнання», виконати доставку на територію замовника-2, розвантаження, монтаж, пусконалагоджувальні роботи, провести навчання операторів роботі на верстаті і пристрої ЧПК, передати разом з Обладнанням повний комплект замовленої оснастки та інструментів до верстата, здати Обладнання за повним переліком приймальних тестів на точність заводу-виготовлювача, а замовник-1 зобов`язується прийняти та оплатити дане Обладнання.

Згідно з п. 1.2 договору кількісні та якісні вимоги до Обладнання узгоджуються і визначаються Сторонами в Додатку №1 «Технічна специфікація» до даного договору.

Вартість Обладнання за договором складає 10 629 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% 1 771 500,00 грн (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору оплата за Обладнання проводиться в наступному порядку.

Попередню оплату замовник-1проводить в розмірі 70% вартості Обладнання за договором, що становить 7 440 300,00 грн, протягом 15 робочих днів з моменту підписання тристороннього договору;

Остаточну оплату за поставлене Обладнання замовник-1 проводить в розмірі 30% вартості обладнання за Договором, що становить 3 188 700,00 грн, протягом 15 робочих днів з моменту підписання Акта здачі-приймання виконаних пусконалагоджувальних робіт.

Пунктами 3.2, 3.3 договору сторони визначили, що поставка Обладнання здійснюється протягом 120 календарних днів після отримання попередньої оплати відповідно до п. 2.2 договору. За згодою сторін допускається дострокова поставка Обладнання.

Згідно з п. 8.3 договору за порушення термінів поставки, визначених п. 3.2 даного договору, постачальник зобов`язаний оплатити замовнику-1 пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Обладнання за кожний день прострочення, а якщо прострочення поставки складе більше 30 календарних днів, за письмовою вимогою замовника-1, з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

30.06.2022 сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору, якою внесли зміни до п. 1.1 договору та виклали його у наступній редакції:

«Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується доставити і передати замовнику 1 Обладнання - електроерозійний копіювально-прошивний верстат Mitsubishi з ЧПК, модель SG12R, з магазином інструменту (країна-виробник) (країна-походження (збірки) верстата (country of region) - Японія, рік виготовлення - 2022, код відповідно до ДК 021:20-1 (Металообробні верстати), іменований далі «Обладнання», виконати доставку на територію замовника-2, розвантаження, монтаж, пусконалагоджувальні роботи, провести навчання операторів роботі на верстаті і пристрої ЧПК, передати разом з Обладнанням повний комплект замовленої оснастки та інструментів до верстата, здати Обладнання за повним переліком приймальних тестів на точність заводу-виготовлювача, а замовник-1 зобов`язується прийняти та оплатити дане Обладнання.

Цією ж додатковою угодою сторони внесли зміни до п. 3.2 договору, виклавши його у наступній редакції: «Поставка обладнання здійснюється до 15.12.2022 року».

ДП «Антонов» зазначає, що здійснило попередню оплату за договором належним чином, однак постачальник не поставив Обладнання у визначений у договорі строк.

25.01.2023 Підприємство направило Товариству вимогу №126/1168-23, у якій вимагало сплатити 1 169 190,00 грн штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань за договором.

30.01.2023 Товариство отримало вимогу №126/1168-23 від 25.01.2023.

Вимога залишена Товариством без задоволення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції 08.05.2023 Товариство та ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка» підписали акт прийому-передачі обладнання до договору, згідно з яким обладнання передано повністю відповідно до умов договору без зауважень до якості і кількості майна.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 і ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За визначенням ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Норми вказаної статті кореспондуються з приписами ст. 712 ЦК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань (ст. 546 ЦК України).

Згідно з ч. 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

У п. 8.3 договору сторони узгодили, що за порушення термінів поставки, визначених п. 3.2 даного договору, постачальник зобов`язаний оплатити замовнику 1 пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Обладнання за кожний день прострочення, а якщо прострочення поставки складе більше 30 календарних днів, за письмовою вимогою замовника 1, з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Таким чином, нарахування Підприємством Товариству неустойки (пені та штрафу) є обґрунтованим.

Погоджуючись з висновком суду про зменшення розміру неустойки, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц міститься висновок, що у вказаній статті не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність однієї з них.

Колегія суддів відзначає, що завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься і в рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013).

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вище викладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в т.ч. і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №925/577/21, від 28.06.2022 у справі №902/653/21).

Отже, Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Суд апеляційної інстанції відзначає, що у позовній заяві та у відповіді на відзив Підприємство не зазначало про понесення ним збитків у зв`язку з простроченням Товариством поставки Обладнання, а також про настання для нього інших негативних наслідків у зв`язку з таким простроченням.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно зменшив розмір неустойки, оскільки порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором не призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача, і при цьому відповідач вчиняв дії, спрямовані на якомога швидше здійснення поставки обладнання; під час розгляду справи судом першої інстанції 08.02.2023 Товариство та ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка» підписали акт прийому-передачі обладнання до договору, згідно з яким обладнання передано повністю відповідно до умов договору без зауважень до якості і кількості майна. Зменшення місцевим господарським судом неустойки на 50% відповідає таким критеріям як справедливість, розумність та пропорційність, зважаючи на відсутність у позивача збитків, ступінь виконання зобов`язання та співвідношення розміру заявлених до стягнення санкцій до суми договору. При цьому колегія суддів враховує і те, що учасники спору не заперечують об`єктивність тих обставин, що 06.10.2023 Європейський Союз затвердив восьмий пакет санкцій проти Російської Федерації із внесенням змін до Регламенту (ЄС) № 2022/263 від 23.02.2022. У результаті цього була встановлена заборона продавати, постачати, передавати або експортувати товари та технології, не зазначені у списку Додатку ІІ Регламенту будь-якій фізичній або юридичній особі, організації чи органу на «визначених територіях», якими визнаються не контрольовані урядом України території, зокрема у Запоріжжі (без конкретизації місцевості). Такі обставини зумовили додаткову перевірку поставки обладнання за контрактом (а отже і за договором між позивачем і відповідачем) як безпосереднім постачальником - «Mitsubishi Electric Europe B.V.» (Німеччина), так і компетентними органами Європейського Союзу, про що свідчить наявне у справі листування відповідача з Посольствами ФРН та Японії в Україні, а також Федеральним управлінням економіки та експортного контролю ФРН.

Водночас оскільки місцевий суд у рішенні не навів відповідних аргументів для зменшення неустойки, мотивувальна частина рішення має бути змінена.

Колегія суддів також відзначає, що Підприємство у позовній заяві заявило до стягнення з Товариства неустойку, яка складається з 956 610,00 грн пені та 744 030,00 грн штрафу.

Суд в оскаржуваному рішенні постановив стягнути з Товариства на користь Підприємства 850 320,00 грн неустойки за порушення строків виконання зобов`язання.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається в т.ч. висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Тобто судове рішення у цій справі (навіть не зважаючи на те, що в прохальній частині позовної заяви неустойка до стягнення визначена загальною сумою) має містити результати розгляду кожної позовної вимоги, в цьому випадку - щодо пені і щодо штрафу окремо, оскільки це два види неустойки, що мають як різні підстави для початку обрахування, так і різний порядок обчислення.

Оскільки суд першої інстанції присудив до стягнення з Товариства на корить Підприємства неустойку (що складається з пені та штрафу), у резолютивній частині розміри щодо кожного з видів неустойки мали бути зазначені окремо.

Заважаючи на зменшення судом неустойки на 50%, до стягнення з Товариства на користь Підприємства підлягають 478 305,00 грн пені та 372 015,00 грн штрафу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За ч. ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського має бути змінене; підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі №910/4892/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі №910/4892/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а п. 2 його резолютивної частини в такій редакції:

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Машінтех» (03190, м. Київ, вул. Муромська, 18 А, ідентифікаційний код 38203001) на користь Державного підприємства «Антонов» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва 1, ідентифікаційний код 14307529) 478 305 (чотириста сімдесят вісім тисяч триста п`ять) грн 00 коп пені, 372 015 (триста сімдесят дві тисячі п`ятнадцять) грн 00 коп штрафу та 12 754 грн (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) 80 коп. судового збору.

В решті резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі №910/4892/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/4892/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.11.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак