ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 Справа № 914/694/23

м.Львів

за позовом: Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності, м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 243623,07 грн.

та за зустрічним позовом: Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності, м.Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м.Львів

про визнання недійсним договору №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Сосницької А.А.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Трофимчук Д.В.-представник

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Огородник О.І.-представник;

Суть спору:

Львівська міська рада, м. Львів, звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності, м. Львів, 243 623,07 грн заборгованості, з якої : 160731,08 грн. заборгованість за землекористування за період з 01.01.2017 р-01.08.2020 р., яка виникла на підставі Договору від 24.07.2020 р. № 17821 про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування, 71 535,09 грн інфляційних втрат та 11 356,90 грн - 3 % річних.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.03.2023 позовну заяву Львівської міської ради залишено без руху.

15.03.2023 від Львівської міської ради надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.03.2023 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 20.04.2023

11.04.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила зустрічна позовна заява Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності громадян, до відповідача, Львівської міської ради, про визнання недійсним договору №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8.

Ухвалою суду від 12.04.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності громадян, до відповідача, Львівської міської ради, про визнання недійсним договору №17821 від 24.07.2020 про відшкодування витрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8, для спільного розгляду з первісним позовом.

20.04.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

20.04.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступило клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Підготовче засідання 20.04.2023 не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б. у період з 19.04.2023 по 28.04.2023.

26.04.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступив відзив на зустрічну позовну заяву.

26.04.2023 від Львівської міської ради поступили заперечення про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 01.05.2023 призначено підготовче засідання на 17.05.2023.

Ухвалою суду від 17.05.2023 продовжено строки підготовчого провадження та оголошено перерву в підготовчому засіданні на 14.06.2023

12.06.2023 від Львівської міської ради поступило клопотання про долучення доказів.

12.06.2023 від Львівської міської ради поступили додаткові пояснення.

20.06.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступили додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні 21.06.2023 оголошувалась перерва до 05.07.2023.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 05.07.2023, суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) від 19.04.2023 (вх.№1578/23 від 20.04.2023) про призначення у справі почеркознавчої експертизи; закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 25.08.2023.

25.08.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступила заява в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

02.10.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступило клопотання про долучення доказів.

03.10.2023 від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступила заява про розподіл судових витрат.

17.10.2023 від Львівської міської ради поступили заперечення проти долучення до матеріалів справи документів, поданих Об`єднаним автогаражним кооперативом №8 при клопотанні від 02.10.2023.

17.10.2023 від Львівської міської ради поступило клопотання про зменшення суми витрат на правову допомогу.

19.10.2023, від Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 поступили пояснення.

В судовому засіданні 19.10.2023 представник Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 заявив усне клопотання про повернення в підготовче провадження для долучення поданих ним при клопотанні від 02.10.2023 документів.

Представник позивача, Львівської міської ради, в судовому засідання 19.10.2023 заперечив проти усного клопотання Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 про повернення в підготовче провадження.

Розглянувши усне клопотання представника Об`єднаного автогаражного кооперативу №8, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №204/6085/20, в якій зазначено, що відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

У даному випадку судом не встановлено поважних підстав та вагомих обставин для повернення до стадії підготовчого провадження.

Так, згідно зі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Судом встановлено, що підставою для повернення на стадію підготовчого провадження для представника Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 було подання доказів, а саме рішень у справі №1.380.2019.000737, про існування яких, як зазначив представник відповідача за первісним позов (позивача за зустрічним позов), він не знав. Проте, суд враховує, що незнання відповідачем про існування рішень, прийнятих у справі №1.380.2019.000737, не є винятковою обставиною для повернення в підготовче провадження задля поновлення строку для долучення поданих Об`єднаним автогаражним кооперативом №8 доказів. Відтак, клопотання задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що відповідачу за первісним позов (позивачу за зустрічним позов) було надано достатньо часу на зібрання та подання доказів в обґрунтування своїх правових позицій як по первісному та і по зустрічному позовах. Крім того, суд вважає, що відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) не підтверджено (не обґрунтовано) неможливість подання вказаних доказів відповідно до вимог чинного процесуального законодавства; поважності причин не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне, клопотання відповідача про долучення доказів від 02.10.2023 залишити без розгляду.

Представник Львівської міської ради первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти зустрічних позовних вимог перечив.

Представник Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 вимоги зустрічної позовної заяви підтримав, проти первісного позову заперечив.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Первісні позовні вимоги мотивовані тим, що 24.07.2020 р. між сторонами у справі укладено Договір № 17821 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування ділянкою площею 7518 м.кв. за адресою м.Львів, вул. Тернопільська,17 та земельною ділянкою площею 2974 м.кв. за адресою м.Львів, вул.Рахівська ,33 . Відповідач не виконав взяті на себе за цим Договором зобов`язання із сплати до 01.09.2020 позивачу 160 731,08 грн.

Заявлену до стягнення суму основного боргу позивач мотивує тим, що в рахунок сплати вказаної в договорі заборгованості ним зараховано 184 216 грн. орендної плати за землю, сплаченої відповідачем за період використання земельної ділянки з 01.01.2017 -01.08.2020.

Факт наявності заборгованості та сплати зазначеної суми орендної плати позивач підтверджує листом від 05.12.2022 №4-2201-11631 від 05.12.2022 Управління адміністрування місцевих та залучених фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 71 535,09 грн інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобов`язання з вересня 2020 до грудня 2022 та 11 356,90 грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 02.09.2020 по 09.01.2023.

Відповідач (за первісним позовом) із позовними вимогами Львівської міської ради не погодився, звернувся до Господарського суду Львівської області із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8.

У зустрічному позові позивачем за зустрічним позовом (Об`єднаний автогаражний кооператив №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності - надалі ОАГК №8) зазначається, що у нього відсутній його примірник Договору про відшкодування втрат за фактичне землекористування №17821 від 24.07.2020. Представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) ознайомився з матеріалами судової справи (клопотання від 31.03.23, вх.№8035/23) і щодо існування договірних відносин на підставі Договору №17821 від 24.07.2020 у сторони відповідача за первісним (позивача за зустрічним позовом) є обгрунтовані сумніви.

Стверджує, що на дати 22.07.2020р та 24.07.2020р керівником Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 був ОСОБА_1 . З 22.09.2021 головою правління відповідача є ОСОБА_2 , про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні відомості.

У преамбулі Договору №17821 та в його реквізитах не вказано, хто діє від імені Об`єднаного автогаражного кооперативу №8.

Згідно пояснень ОСОБА_1 (які зафіксовані у заяві свідка), ОСОБА_1 24.07.2020 року не підписував жодних договорів з Львівською міською радою, у тому числі й Договору №17821, не видавав довіреностей на укладення договорів від імені Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 іншим особам (у тому числі іншим членам правління) ні нотаріальних, ні в простій письмовій формі. Підпис в Договорі №17821 не належить ОСОБА_1 і він не мав повноважень на укладення жодних договорів, які передбачали витрати з боку ОАГК №8 оскільки , згідно положень Статуту ОАГК №8, чинного станом на 22.07.2020 та на 24.07.2020 року, ОАГК №8 є неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність згідно кошторисів доходів і видатків. Кошторис Кооперативу складається Правлінням і затверджується загальними зборами членів Кооперативу. Кооператив щорічно складає та затверджує на загальних зборах членів кооперативу кошторис, у якому передбачаються такі статті: витрати та накопичення на будівництво та введення в експлуатацію комплексу гаражних приміщень з необхідними будівлями, дорогами та територією; витрати та накопичення на утримання, обслуговування, ремонт та експлуатацію комплексу гаражних приміщень з необхідними будівлями, інженерних мереж та обладнання, доріг, площадок, місць загального користування, території та земель загального користування, іншого майна; поточні витрати; витрати на оплату податків та обов`язкових платежів, комунальних та інших послуг; інші витрати, пов`язані із виконанням статутних завдань Кооперативу та відповідною діяльністю його органів управління. (п.п.5.9;5.10; 5.14 Статуту).

Відтак, згідно чинного на момент укладення спірного Договору №17821 Статуту ОАГК №8, голова правління , і виключно він, мав право від імені Кооперативу укладати договори, витрати на виконання яких повинні були бути передбачені в річному кошторисі Кооперативу на відповідний рік, тобто, на 2020 рік. Витрати на компенсацію за фактичне землекористування у кошторисі витрат ОАГК №8 на 2020 рік передбачено не було. Відтак, Договір №17821 укладено з Львівською міською радою з перевищенням статутних повноважень, а відтак підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст.203,207,215,216,227,236 Цивільного кодексу України.

Укладення договору іншими особами від імені кооперативу можливо у визначених Статутом випадках, на підставі доручень (довіреностей), виданих головою кооперативу, однак такі головою ОСОБА_1 не видавались.

Отже, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203, ч.2 ст.207 ЦК України), а ця умова у даному випадку не була забезпечена, стверджує позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним). На Договорі №17821 стоїть підпис невстановленої особи, точно не голови кооперативу, що суперечить положенням Статуту кооперативу, який діяв на момент укладення спірного правочину.

Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України («Правові наслідки недійсності правочину») недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відтак , позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) просить: зустрічний позов задовольнити та визнати недійсним Договір №17821 від 24.07.2020 р про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької Об`єднаний автогаражний кооператив №8. У задоволенні первісного позову Львівської міської ради до ОАГК №8 про стягнення коштів відмовити повністю.

Позиція відповідача за зустрічним ( позивача за первісним) позовом.

Львівська міська рада (відповідач за зустрічним, позивач за первісним позовами) висловила свою позицію стосовно вимог у зустрічному позові , подавши відзив на позовну заяву (вх.№10311/23 від 26.04.23).

Відповідач за зустрічним позовом вважає позовні вимоги у зустрічному позові необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, покликаючись на таке.

06.08.2007 р між відповідачем та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки на вул.Тернопільській,17 , строк дії до 21.03.2051 року та з орендною платою 15 487,08 грн в рік. 27.03.2013 між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір відповідно до якого орендна плата становить 5192,04 грн, що становить 0,09 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

22.07.2020 р відбулось засідання комісії з питань визначення та погашення боргу перед бюджетом з плати за землю на якій були присутні три члени комісії (працівники управління земельних ресурсів Львівської міської ради). Пунктом 2 порядку денного комісії було заслухано питання Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 щодо укладення договору про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування ділянкою на вул.Тернопільській,17. За результатами засідання комісія вирішила : « укласти (договір оренди землі) договір про внесення змін до договору оренди землі та договір про відшкодування втрат відповідно до ухвали Львівської міської ради №1995 від 25.05.2017 зі ставкою орендної плати 1% від нормативної грошової оцінки землі з 01.01.2017 року».

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що на засіданні комісії була присутня п. ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності від керівника Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 та засвідчила свою особисту присутність підписом на Акті №2 засідання комісії.

24.07.2020 між відповідачем та позивачем укладено Додатковий договір , відповідно до умов якого орендна плата становить 17 113,23 грн в рік, що становить 1 відсоток від нормативної грошової оцінки. Як стверджує відповідач додатковий договір підписаний п. ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності.

Відповідач також стверджує, що 24.07.2020 між ним та позивачем укладено Договір про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8, відповідно до умов якого позивач повинен сплатити до 01.09.2020 року кошти в сумі 344 947,08 грн за період користування земельною ділянкою з 01.01.2017 по 01.08.2020 року, який також підписано п. ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності.

Поряд з цим, у відзиві відповідач ( Львівська міська рада) не заперечує того факту, що спірний Договір про відшкодування втрат від 24 липня 2020 підписано не п. ОСОБА_1 , тобто, не керівником Об`єднаного автогаражного кооперативу №8. Однак стверджує, що як Додаткова угода до договору оренди так і Договір про відшкодування втрат підписано уповноваженою особою - головним бухгалтером ( на час підпису) п. ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності та була присутня на засіданні комісії.

Також, відповідач у відзиві зазначає, що факт підпису уповноваженою особою відповідача Договору про відшкодування та Додаткової угоди можуть підтвердити працівники управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, які були членами комісії та присутні на момент підпису договору.

Відповідач зауважує на тому, що Договір про відшкодування втрат скріплений печаткою Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 . Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Доказів її загублення, викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння позивача або використання її іншою особою не надано.

У Додаткових поясненнях позивача за первісним (відповідача за зустрічним ) позовом останній пояснює, що відповідно до п.6.3.2 розділу 6 Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землі у м.Львові (далі -Порядок), затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 25.05.2017 №1995 «Про затвердження Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м.Львові», договір оренди землі не може бути укладено при відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі у Львівській міській раді або умов, викладених у п.6.3.3.

Відповідно до п.6.4.1 Порядку, договір оренди землі не може бути укладено при відсутності підписаних зі сторони орендаря проекту змін до договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2017 ( часу введення у дію нормативної грошової оцінки земель м.Львова) до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді або умов, викладених у пункті 6.4.2.

Ухвалою міської ради від 30.06.2016 року за №631 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Львова» ( надалі - Ухвала №631) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Львова та вводиться в дію з 01.01.2017 року. Даною Ухвалою встановлені нові економіко-планувальні зони, зональний коефіцієнт Км2 тощо, стверджує відповідач за зустрічним позовом.

Пунктом 5 Ухвали №631 визначено, що орендарям земельних ділянок у м.Львові внесені зміни до договорів оренди землі у частині розрахунку орендної плати за землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про органи місцевого самоврядування» акти міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та організаціями.

Також позивач пояснює, що Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.04.2007 за №198 «Про утворення комісії з питань визначення та погашення боргу перед бюджетом з плати за землю м.Львова» утворено комісію з питань визначення та погашення боргу перед бюджетом з плати за землю у м.Львові. Відповідно до п.3 рішення №198 зобов`язано Департамент містобудування на підставі рішень комісії готувати договори (угоди) про відшкодування втрати від недоотриманих коштів землевласником за фактичне користування земельною ділянкою землекористувачем (фізичною чи юридичною особою) за підписом директора департаменту.

У поданих поясненнях позивач за первісним позовом також надає пояснення «щодо правових підстав користування відповідачем земельними ділянками на вул.Тернопільській, 17 та на вул.Рахівській, 33 ».

У додаткових поясненнях ОАГК№8 висловлюється, зокрема щодо доказів долучених Львівською міською радою до клопотання вх.№14499/23 та вважає їх неналежними доказами, оскільки такі не стосуються предмету спору. Так, Львівською міською радою подано позов про стягнення коштів та штрафних санкцій за Договором про відшкодування втрат за фактичне землекористування №17821 від 24.07.2020 року, натомість всі докази стосуються процедури укладення змін до договорів оренди земельних ділянок.

При цьому, питання про виконання зазначених договорів оренди чи стягнення заборгованості по них Позивачем не ставиться.

Окрім того, згідно "Доручення" (яке є додатком до клопотання вх.№14497/23 від 12.06.2023), ОАГК№8 доручає ОСОБА_3 здати та отримати договора оренди землі зі змінами 06.08.2004 року №С-186, С-187. Разом з тим, як зауважує представник позивача за зустрічним позовом, на підставі цього "доручення" п. ОСОБА_3 не могла укладати жодні договора.

Щодо "хакерської атаки" ОАГК №8 зазначає наступне.

Всі документи до Львівської міської ради вже впродовж тривалого часу подаються через Центри надання адміністративних послуг. Їх у місті Львів є кілька, центральний знаходиться на першому поверсі Львівської міської ради. Документи подаються в паперовій формі, отже, знищення цифрової бази документів із розміщеними у ній цифровими копіями жодним чином не означає, що документи, подані до ЛМР, є втраченими назавжди. Відповідні документи повинні зберігатися у паперових носіях у відповідних відділах/підрозділах Позивача.

Тому, покликання Позивача за первісним позовом на зниклі під час хакерської атаки додаткові докази позивач за зустрічним позовом вважає безпідставними. Зауважує, що у випадку відсутності цифрової копії документу - потрібно шукати його паперовий примірник та подавати до суду у строк і в порядку, визначені ГПК України.

Щодо посилання відповідача за зустрічним позовом про підпис п. ОСОБА_3 та відтиск печатки на спірному договорі, то представник ОАГК №8 переконаний, що достеменно стверджувати про відповідність чи невідповідність підпису чи печатки може тільки судовий експерт почеркознавець (щодо підпису) чи експерт у сфері технічної експертизи документів (щодо печатки).

Жодних клопотань від Львівської міської ради з приводу відповідності печатки ОАГК №8 на спірному договорі (як і щодо приналежності підпису п. ОСОБА_3 ) не заявлялось.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Підставою первісних позовних вимог є договір №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8.

Предметом первісного позову є стягнення 243 623,07 грн заборгованості, яка включає в себе 160731,08 грн. основного боргу, 71 535,09 грн інфляційні втрат та 11 356,90 грн -три проценти річних.

Договір №17821 від 24.07.2020 є предметом зустрічних позовних вимог (визнання договору недійсним з підстав його невідповідності положенням ст.ст.203, 207, 215 Цивільного кодексу України та положенням статутних документів Об`єднаного автогаражного кооперативу №8).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно, правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Як вольова дія, правочин - це поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України.

Тобто, у частині першій статті 215 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

За змістом статей 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 Цивільного кодексу України). Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства.

Відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як встановлено, на дати 22.07.2020 року та 24.07.2020 року керівником ОАГК №8 був ОСОБА_1 . З 22.09.2021 року головою правління Відповідача, за внесеними до ЄДР відомостями, є ОСОБА_2 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він 24.07.2020 року не підписував жодних договорів з Львівською міською радою, у тому числі Договір №17821, не видавав довіреностей на укладення договорів від імені ОАГК №8 іншим особам, у тому числі іншим членам правління, ні нотаріальних, ні в простій письмовій формі, підпис в Договорі №17821 не належить йому, він не мав повноважень на укладення жодних договорів, які передбачали витрати з боку ОАГК №8, оскільки, згідно вимог Статуту ОАГК №8, який був чинним на 22.07.2020 та 24.07.2020 року, ОАГК №8 діє на підставі річного кошторису доходів та витрат, який затверджується загальними зборами на підставі подання Правління ОАГК №8. Витрати на відшкодування за фактичне землекористування кооперативом земельними ділянками за період з січня 2017 по липень 2020 року в кошторис кооперативу за 2020 рік не включалися.

Відповідно до положень статуту ОАГК №8:

Кооператив зобов`язаний вносити в установленому порядку відповідні податки та платежі до бюджету у порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством (п.4.3. Статуту);

Кооператив є неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність згідно кошторисів доходів і видатків. Кошторис кооперативу складається правлінням і затверджується загальними зборами членів кооперативу (п.5.9. Статуту);

Для забезпечення будівництва та належного утримання, виконання статутних завдань кооператив щорічно складає та затверджує на загальних зборах кошторис, в якому передбачаються такі статті витрат: витрати на оплату податків та обов`язкових платежів, комунальних та інших послуг (п.5.10. Статуту);

Внески на витрату податків та обов`язкових платежів, комунальних та інших послуг, та інші витрати, пов`язані із виконанням статутних завдань, вносяться членами кооперативу у порядку та в строки, що визначаються загальними зборами (п.5.14 Статуту);

Щороку правління (голова) кооперативу складає кошторис надходжень і витрат на наступний фінансовий рік і визначає розміри внесків та інших платежів кожного члена кооперативу і розміри внесків та платежів членів кооперативу на наступний рік затверджуються загальними зборами (п.5.20 Статуту);

До компетенції загальних зборів входить вирішення наступних питань: затвердження річних результатів діяльності, річного звіту та балансу, кошторису надходжень та адміністративно-господарських витрат кооперативу, порядку розподілу надходжень та використання майна і коштів кооперативу (п.7.4.5.Статуту);

Правління кооперативу є виконавчо-розпорядчим органом управління справами кооперативу, котрий здійснює управління його поточною та оперативною діяльністю, підзвітне загальним зборам та організовує виконання його рішень, діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом, внутрішніми документами та чинним законодавством (п.7.11 Статуту);

До компетенції правління належить організація виконання рішень загальних зборів в межах компетенції правління та розпорядження коштами кооперативу відповідно до затвердженого кошторису, подання рекомендацій загальним зборам щодо визначення основних напрямків діяльності кооперативу, щодо затвердження кошторису кооперативу, щодо затвердження його планів і звітів про їх виконання, щодо порядку розподілу надходжень, використання майна та коштів кооперативу (п.7.14 Статуту);

Голова кооперативу є найвищою посадовою особою кооперативу, він здійснює оперативне управління діяльністю та іншими справами кооперативу, у відповідності зі статутом, рішеннями загальних зборів та правління, діє від імені кооперативу без довіреності, представляє у відносинах з третіми особами, укладає та підписує від імені кооперативу договори, вчиняє інші правочини, виступає розпорядником її коштів та майна, видає довіреності на право вчинення дій та представництво від імені кооперативу, в межах наданих йому повноважень та з врахуванням передбачених обмежень (п.7.21. Статуту).

Отже, згідно перелічених пунктів чинного на момент укладення спірного Договору №17821 Статуту ОАГК №8, голова правління, і виключно він, мав право від імені Відповідача укладати договора, витрати на виконання яких повинні були бути передбачені в річному кошторисі кооперативу на відповідний рік (тобто 2020 рік).

Витрати на компенсацію за фактичне землекористування у кошторисі витрат ОАГК№8 на 2020 передбачено не було. Отже, ні голова кооперативу, ні будь хто інший не мав права укладати від імені ОАГК №8 жодних договорів щодо відшкодувань витрат, не внесених у відповідний кошторис. Відтак, Договір №17821 укладено з Львівською міською радою з перевищенням статутних повноважень. Такий договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст.203, 207, 215, 216, 227, 236 ЦК України.

Укладення договору іншими особами від імені кооперативу можливо у визначених Статутом випадках, зокрема, на підставі доручень (довіреностей), виданих головою кооперативу. Однак, як було зазначено вище, такі головою ОСОБА_1 не видавалися.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин. який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (п.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тобто, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203, ч.2 ст.207 ЦК України), а ця умова у даному випадку не була забезпечена. На Договорі №17821 стоїть підпис невстановленої особи, не голови кооперативу (що визнається сторонами), що суперечить положенням Статуту кооперативу, який діяв на момент укладення спірного правочину.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (ст.227 ЦК України).

Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Доводи Львівської міської ради щодо проставлення печатки на договорі відхиляються судом, оскільки наявність відбитку печатки на спірному документі не спростовує факт підписання вказаного документу не головою Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 ОСОБА_1 і не впливає на результат вирішення справи.

Дійсність або недійсність договору не пов`язується з наявністю чи відсутністю на договорі печатки юридичної особи з урахуванням приписів частини третьої статті 58-1 Господарського кодексу України. Так, відповідно до змісту вказаної статті, наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 902/439/19, від 04.12.2019 у справі № 910/17687/18.

Відповідно до ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Стосовно доводів Львівської міської ради про часткове виконання Об`єднаним автогаражним кооперативом №8 спірного договору, оскільки в погашення заборгованості за спірним договором ЛМР зараховано саме платіж зі сплати орендної плати (184216 грн), то дана обставина не може свідчити про погодження між сторонами умов договору №17821 від 24.07.2020 (схвалення правочину відповідачем) та вплинути на його недійсність, з підстав відсутності такого волевиявлення у Об`єднаного автогаражного кооперативу №8.

Окрім того, первинних бухгалтерських документів (платіжних інструкцій , банківських виписок по рахунку) на підтвердження цільового призначення відповідачем коштів в сумі 184216 грн (зокрема як орендної плати за землю, конкретного періоду тощо) до матеріалів справи не надано.

Лист Управління адміністрування місцевих і залучених фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради від 05.12.2022 №4-2201-11631 не є належним та допустимим в розумінні ст.ст.76,77 ГПК України на підтвердження зазначеної обставини.

Крім того, суд визнає неналежними докази, подані Львівською міською радою стосовно укладення договорів оренди землі, змін до них, виконання цих договорів тощо, оскільки такі виходять за межі предмету спору по первісному і зустрічному позовах.

Суд критично ставиться до доводів Львівської міської ради про те, що спірний договір №17821 від 24.07.2020 підписаний п. ОСОБА_3 , як повноважним представником кооперативу на підставі доручення (копія якого долучена до клопотання вх.№14497/23 від 12.06.2023), оскільки зі змісту вказаного документа не вбачаються такі повноваження, надані п. ОСОБА_3 Об`єднаним автогаражним кооперативом №8.

Доводи Львівської міської ради про те, що спірний договір підписаний уповноваженою Об`єднаним автогаражним кооперативом №8 особою (колишнім бухгалтером п.ОСОБА_3.) не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Судом під час розгляду справи встановлено, що спірний договір №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8, укладений від імені позивача, підписаний не головою кооперативу, а іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженим учасником), а відтак підпис такої іншої особи на договорі не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Із врахуванням наведеного та матеріалів справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до ст.86 ГПК України, суд при до висновку, що договір №17821 від 24.07.2020 підлягає визнанню недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

З приводу первісних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Із врахуванням наведеної норми, оскільки договір №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8 підлягає визнанню недійсним, то первісні повні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору по первісному позову слід залишити за позивачем за первісним позовом.

Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом слід покласти на відповідача за зустрічним позовом.

В зустрічній позовній заяві на позов позивачем було заявлено до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Львівська міська рада просить в задоволенні заяви відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) відмовити в понову обсязі з огляду на наступне.

- наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи становить 3 000, 00 грн. (платіжна інструкція №11/07/2023 долучена Відповідачем) та 5 000,00 грн. (платіжна інструкція долучена Відповідачем). Підтвердження, зокрема, платіжних інструкцій на всю заявлену суму судових витрат відсутня.

- між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.3 с.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1 та 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Між ОАГК №8 та адвокатом Огородником О.І. укладено Договір №33/2023 від 30.03.2023 року про надання професійної правничої допомоги (надалі по тексту названий як Договір).

Відповідно до п.3.1. Договору, правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом відповідно до умов, визначених в додатках до договору.

03.04.2023 року між ОАГК №8 та адвокатом Огородник О.І. було укладено Додаток №1 до Договору (надалі - Додаток №1).

Як зазначено в п.1 Додатку №1, відповідно до п.3.1. Договору, Сторони домовилися, що правова допомога, передбачена предметом цього Договору, із надання послуг з представництва Клієнта у справі 914/694/23, яка розглядається Господарським судом Львівської області, оплачується Клієнтом Виконавцю з розрахунку 20000,00 грн за надання усіх послуг представника Клієнта у Господарському суді Львівської області, незалежно від їх переліку, об`єму виконаної роботи та кількості витраченого Виконавцем часу. Отже, гонорар адвоката має фіксований розмір в сумі 20 000,00 грн.

У заяві про розподіл судових ви трат представником ОАГК №8 та адвокатом Огородником О.І. наведено детальний опис робіт у справі:

1. Ознайомлення зі справою у суді першої інстанції для підготовки зустрічного позову - витрачено 1 годину робочого часу адвоката.

2.Надання консультацій щодо розгляду справи у суді - 2 рази, витрачено 2 години робочого часу адвоката.

3.Підготовка та подання зустрічного позову - 1 шт, витрачено 3 години робочого часу адвоката.

4.Підготовка письмових пояснень та клопотань - 3 шт, витрачено 2 години робочого часу адвоката.

5.Супровід свідка до нотаріальної контори - 1 раз, витрачено 1 годину робочого часу адвоката.

6.Представництво у судових засіданнях: 04.10.2023, 07.09.2023 - витрачено 2 години робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 25.08.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 05.07.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 21.06.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 14.06.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 17.05.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання), 20.04.2023 - витрачено 1 годину робочого часу адвоката (доїзд до суду, із суду, час судового засідання),

7.Відправка поштової кореспонденції - 3 рази, витрачено разом 1 годину робочого часу.

Разом адвокатом витрачено 18 годин робочого часу адвоката.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу №910/7586/19 та зробив висновок, що участь у судовому засіданні є не формальною присутністю на ньому, а є підготовкою адвоката до цього засідання, витраченим часом на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередньою участю у судовому засіданні.

02.10.2023 року між ОАГК №8 та адвокатом Огородником О.І. було підписано Акт №1 про надані послуги згідно Додатку №1 до Договору. З Акту №1 вбачається, що послуги надано (зокрема, складання процесуальних документів, зустрічної позовної заяви, ознайомлення зі справою, складання інших процесуальних документів тощо), претензій до якості наданих послуг та їх ціни немає, сума до оплати складає 20000,00 грн за весь об`єм наданої правової допомоги, та зазначений гонорар підлягає сплаті не пізніше 30 робочих днів після ухвалення Господарським судом Львівської області рішення у справі 914/694/23.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Згідно з ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Щодо заперечень Львівської міської ради щодо стягнення витрат суд зазначає наступне

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Верховний Суд в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 висловив таї позицію:

« 3.42. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальна документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта д представництва його інтересів. (...)

3.44.Так, у частині першій статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатські діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

3.45.Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпечені реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративної та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільно позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

3.46.Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представниця інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Щодо витраченого адвокатом часу на прибуття та підготовку до судових засідань.

У відповідності до правового висновку, що викладений Верховним Судом в постанові від 25.05.2021 справі № 910/7586/19:

« 3.47. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередньо участь у судовому засіданні.

3.48. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При ньому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

3.49. З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.»

Частина 6 ст. 126 ГПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, представник позивача в поданому клопотанні не вказав обґрунтованих доводів та не подав до суду належних і допустимих доказів, які б підтвердили неспівмірність заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач не спростував доводів відповідача про співмірність витрат зі складністю справи та обсягом документів в ній, відповідність заявленого розміру витрат переліку наданих послуг і витраченому адвокатом часу для їх надання, врахування значної ціни позову та значення вирішення справи для відповідача, в тому числі впливом на його ділову репутацію.

Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя №R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

З огляду на те, що у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено повністю, а відтак витрати на правову допомогу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача (за зустрічним позовом) у розмірі 20000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 46, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю .

2. Зустрічний позов задоволити повністю.

3. Визнати недійсним договір №17821 від 24.07.2020 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування суб`єктом підприємницької діяльності Об`єднаний автогаражний кооператив №8.

4. Стягнути з Львівської міської ради (79006, місто Львів, пл.Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896) на користь Об`єднаного автогаражного кооперативу №8 по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться в особистій власності (79034, м.Львів, вул.Тернопільська, 17, ідентифікаційний код 22413702) 2684,00 грн. судового збору та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 20.11.2023.

Суддя Кітаєва С.Б.