ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

16 листопада 2023 року м. ХарківСправа № 922/4258/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000"
до Акціонерне товариство "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря"
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря":

- суму курсової різниці згідно офіційного курсу гривнi по відношенню до долару США, що встановлений Національним банком України відповідно до умов договору №СШ/165-2 про закупівлю товару від 29.05.2020 р. в розмірі 110 993 (сто десять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 38 коп.

- три проценти рiчних - 12 178 (дванадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 15 коп.;

- інфляційні втрати 93 510 (дев`яносто три тисяч п`ятсот десять) грн. 20 коп.

- пеню у розмірі подвійної ставки НБУ на загальну суму 172 855 (сто сімдесят дві тисячi вiсiмсот п`ятдесят п`ять) грн 95 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 03.10.2023 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/4258/23 та визначено її до розгляду судді Ольшанченко В.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 23.10.2023, у зв`язку з хворобою судді Ольшанченко В.І. здійснено повторний автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

15.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №31298) та клопотання (вх. №31301) про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні. При цьому, в обґрунтування необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні, відповідач вказує на те, що справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, а саме, надання усіх необхідних доказів та уточнення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одними із основних засад (принципів) господарського судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (п.п.2, 4, 6, 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Пунктами 4, 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За умовами ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Досліджуючи надані сторонами документи, суд на теперішній час не вбачає підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Суд зазначає, що всі клопотання, пояснення, тощо можуть бути викладені учасниками письмово та відповідно, вирішені судом і при розгляді справи у спрощеному позовному провадженні

Крім того, суд звертає увагу, що повне та всебічне з`ясування обставин спірних правовідносин є обов`язком суду при розгляді будь-якої справи незалежно від того в якому позовному провадженні вона розглядається.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 74 ГПК України саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а можливість надання таких доказів учасником справи не ставиться в залежність від того в якому провадженні суд розглядає справу, а визначений ст. 79 ГПК України стандарт доказування підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач.

Категорія цієї справи, спосіб захисту, обсяг та характер доказів свідчать про незначну складність справи, а доводи заявника клопотання не спростовують висновки суду про малозначність цієї справи.

Що ж до уточнення позовних вимог, то суд звертає увагу, що нормами Господарського процесуального кодексу не передбачено такої дії як уточнення позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

Так, згідно з положеннями статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, лише позивач має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову в таке право, також, не ставиться в залежність від того в якому провадженні суд розглядає справу.

За таких обставин, суд залишає без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 42, 46, 177, 181, 234, 235, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано - 16.11.2023.

Суддя С.А. Прохоров