ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 Справа № 914/1714/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр», м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», м. Київ

про стягнення 363312,60 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Козак Т.В.;

від відповідача: Райхель Р.П.;

від третьої особи: не з`явився.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» до відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення 363312,60 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023, справу №914/1714/23 передано на розгляд судді Гоменюк З.П..

Ухвалою суду від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 21.06.2023.

У судовому засіданні 21.06.2023 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.07.2023.

04.07.2023 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№16494/23).

04.07.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстровано клопотання відповідача про продовження строку на подання доказів у справі (вх. №16495/23).

19.07.2023 через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив (вх.№17976/23).

Ухвалою від 19.07.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 19.07.2023, суд відклав підготовче засідання на 09.08.2023.

09.08.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (вх.№3120/23).

Ухвалою від 09.08.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 09.08.2023, суд ухвалив залучити у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 13.09.2023.

11.09.2023 на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача надійшли пояснення у справі №914/1714/23 (вх.№21935/23).

11.09.2023 засобами поштового зв`язку від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача надійшли пояснення у справі №914/1714/23, аналогічні тим, що подані до суду через електронну пошту (вх.№21935/23).

Ухвалою від 13.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 13.09.2023, суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.10.2023.

Ухвалою від 02.10.2023 суд призначив розгляд справи по суті на 18.10.2023 у зв`язку з призначенням судді Гоменюк З.П. прийняти участь у підготовці суддів місцевих господарських судів в період з 09.10.2023 по 13.10.2023 включно.

У судовому засіданні 18.10.2023 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 08.11.2023.

У судове засідання 08.11.2023 з`явився представник позивача. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити такі.

У судове засідання 08.11.2023 з`явився представник відповідача. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував. Щодо заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, на стороні відповідача у судове засіданні 08.11.2023 не з`явилась, явку повноважного представника до суду не забезпечила. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерувала.

У судовому засіданні 08.11.2023 суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо дослідив докази. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

У судовому засіданні 08.11.2023, після повернення з нарадчої кімнати, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19.02.2023 о 07. год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофор, що належить на праві власності ТОВ «Епіцентр К», що знаходився на пішохідному перехресті біля в`їзду в гіпермаркет (м. Львів, вул. Городоцька, 302).

Позивач зазначає про те, що на місці ДТП патрульною поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №026056 на водія ОСОБА_1

30.03.2023 року Залізничний районний суд м. Львова прийняв постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце 19.02.2023 року о 07 год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач повідомляє, що зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 10.04.2023 року.

Відтак, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності АТ «Укрпошта», про що записано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №026056 від 19.02.22023.

На автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , був оформлений поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-208493357 від 03.04.2022 на період дії з 10.04.2022 по 09.04.2023, виданий страховою компанією ТДВ «СК «Гардіан», страхувальником по якому є АТ «Укрпошта».

Позивач зазначає, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 був водієм АТ «Укрпошта» на підтвердження чого є відповідний записом про місце роботи у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №026056 від 19.02.2023. Відповідно автомобіль «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_2 належав на праві користування АТ «Укрпошта», що підтверджується записом у полісі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-208493357 від 03.04.2022 року.

Внаслідок зіткнення світлофорний об`єкт було знищено, для його відновлення ТОВ «Епіцентр К» уклав договір підряду з ТОВ «СМЕО» (спеціалізована підрядна організація, яка здійснювала його щорічне сервісне обслуговування) №22/02 від 22.02.2023 на загальну суму 438582,00 грн.

28.04.2023 світлофорний об`єкт було відновлено, а відтак, 01.03.2023 ТОВ «Епіцентр К» звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування за знищений світлофорний об`єкт внаслідок ДТП 19.02.2023.

Враховуючи зазначені обставини, позивач повідомляє про те, що 09.05.2023 ТДВ «СК «Гардіан» здійснила відшкодування за пошкодження світлофорного об`єкту ТОВ «Епіцентр К» у сумі 75269,40 грн, що підтверджується страховим актом №G-24128-1 від 09.05.2023 та платіжним дорученням від ТДВ «СК «Гардіан» №173458 від 09.05.2023.

Таким чином, загальна сума збитків позивача за відновлення роботи світлофорного об`єкту, який був пошкоджений в наслідок ДТП складає 363312,60 грн.

Враховуючи усі наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» просить стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» 363312,60 грн завданих матеріальних збитків.

У відповіді на відзив (вх.№17976/23 від 19.07.2023) позивач повідомляє суд, що фактичний розмір шкоди внаслідок пошкодження світлофору 19.02.2023 становив 438582,00 грн. Зазначену суму коштів позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт світлофорного об`єкту на підставі договору підряду.

Щодо позиції відповідача у частині щодо завищеної ціни за виконання договору, яка була сплачена позивачем, на думку ТзОВ «Епіцентр К» не відповідає дійсності та є необґрунтованою, так як договір підряду №22/02 від 22.02.2023 виконаний належним чином обома сторонами.

Таким чином, фактичний розмір шкоди за аварійно-відновлювальний ремонт світлофора становить 438582,00 грн, а сума страхового відшкодування за знищений світлофор 75269,40 грн. Враховуючи наведене, позивач зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 36312,60 грн, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Щодо вимоги АТ «Укрпошта» про проведення незалежної експертизи, позивач заперечив. Відповідного клопотання про призначення експертизи у справі №914/1714/23 сторонами не заявлялось.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, скерувавши до суду відзив на позовну заяву (вх.№16494/23 від 04.07.2023) у якому не заперечив про встановлений факт, що ОСОБА_1 є водієм відповідача та 19.02.2023 скоїв ДТП на авто «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 , який придбаний АТ «Укрпошта» за договором лізингу.

На автомобіль авто «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_3 , станом на час скоєння правопорушення, був оформлений поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208493357 від 03.04.2022.

Одночасно, відповідач зазначає, що є страхувальником згідно зазначеного договору, а сума страхування відповідно до полісу становить 130000,00 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що ТДВ «СК «Гардіан» виплатило відшкодування ТОВ «Епіцентр К» в межах ліміту страхового полісу ,а відтак, АТ «Укрпошта» не повинно додатково відшкодовувати позивачу завдану шкоду у розмірі 363312,00 грн, оскільки ТДВ «СК «Гардіан» провела експертизу за результатами якої відшкодувало шкоду у межах встановленого ліміту.

Відповідач зазначає, що позивач виплату страхової компанії не оскаржував, а також не проводив експертизу. З претензією до АТ «Укрпошта» не звертався.

З урахуванням зазначених обставин, відповідач вважає, що укладений договір підряду №22/02 від 22.02.2023 є із перевищенням суми, яка була виплачена ТДВ «СК «Гардіан».

Таким чином, АТ «Укрпошта» заперечує щодо заявлених позовних вимог, вважає за потрібне провести незалежну експертизу, однак не звертається до суду з відповідним клопотанням про проведення експертизи у справі №914/1714/23.

Пояснення третьої особи.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» надало суду письмові пояснення від 08.09.2023 за вих.№1419/1 (вх.№21935/23 від 11.09.2023) у яких повідомило Господарський суд Львівської області про те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №026056 від 19.02.202 року, ОСОБА_1 , 19.02.2023 року о 07 год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01км+100м, керував транспортним засобом «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофор. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а світлофор, що перебував на балансі позивача, зазнав деформування, що завдало ТзОВ «Епіцентр К» матеріальних збитків.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 30.03.2023 року у справі №462/1564/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, третя особа зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечена ТДВ «СК «Гардіан» за полісом №ЕР-208493357, страхова сума за шкоду життю та здоров`ю становить 130000,00 грн, франшиза - 0 грн.

Отже, 01.03.2023 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Враховуючи зазначені обставини, третя особа повідомляє, що відповідно до висновку №G-24128/1 про розмір матеріального збитку від 28.04.2023, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В., що має сертифікат Фонду державного майна України №322/2022 від 05.07.2022 року, розмір матеріального збитку становить - 75269,40 грн без врахування ПДВ.

Таким чином, 09.05.2023 третя особа здійснила страхове відшкодування у розмірі 75269,40 грн, шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів.

Позивачем у позовній заяві зазначається про те, що вартість матеріального збитку, завданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» є більшою, аніж отримані страхові відшкодування. Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 363312,60 грн.

З метою захисту порушеного права, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» 363312,60 грн матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

03.04.2022 року між Акціонерним товариством «Укрпошта» (страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (страховик) був укладений поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208493357 на автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 на період з 10.04.2022 по 09.04.2023 рік, предметом якого є страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю у розмірі 260000,00 грн та за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн.

19.02.2023 року працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №026056 на водія ОСОБА_1 , який 19.02.2023 о 07. год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м здійснив дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофор, що належить на праві власності ТОВ «Епіцентр К», що знаходився на пішохідному перехресті біля в`їзду в гіпермаркет (м. Львів, вул. Городоцька, 302).

30.03.2023 року Залізничний районний суд м. Львова прийняв постанову, якою визнав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм у АТ «Укрпошта», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце 19.02.2023 року о 07 год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.02.2023 Залізничним районним судом м. Львова було встановлено, що останній не заперечив фактичних обставин справи, зазначивши про наїзд на стовп та світлофор.

Постанова Залізничного районного суду м. Львова від 30.03.2023 у справі №462/1564/23 не оскаржувалася та набрала законної сили 10.04.2023 року.

22.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», «Гіпермаркет Епіцентр К» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМЕО» (підрядник) було укладено договорі підряду « 22/02, відповідно до якого підрядник зобов`язується на свій ризик своїми та залученими силами виконати роботи по об`єкту «Аварійно-відновлювальні ремонтні роботи світлофорного об`єкта на автодорозі Західний обхід м. Львова км5+900» (надалі - «об`єкт»), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору підряду склад і обсяг робіт визначається на підставі додатку №l (договірна ціна) цього договору, який сторони складають та підписують одночасно з підписанням цього договору. У випадку необхідності зміни складу та/або обсягів робіт, сторони проводять коригування відповідного додатку Nє1 шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.

Згідно з п. п. 4.1.-4.4. договору підряду динамічна договірна ціна робіт, що виконається підрядником складає 438582,00 грн в тому числі ПДВ: 73097,00 грн. У разі збільшення об`ємів виконаних робіт, зазначених у додатку №1, договірна ціна може бути змінена. Розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника. Протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору замовник здійснює передоплату (аванс) на рахунок % підрядника у розмірі 100% від загальної вартості матеріалів, що становить 339493,00 грн з ПДВ, та 30% від загальної вартості робіт, що становить 36842,00 грн з ПДВ. Загальна сума авансу складає 376335,00 грн з ПДВ. Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

28.04.2023 року замовник прийняв та підписав акт б/н приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2023 року на підставі договору підряду №22/02 від 22.02.2023 року на загальну суму 438582,00 грн з урахуванням ПДВ.

06.04.2023 платіжною інструкцією №81265 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 100000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.

10.04.2023 платіжною інструкцією №82168 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 100000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.

13.04.2023 платіжною інструкцією №83169 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 50000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 8333,33 грн.

17.04.2023 платіжною інструкцією №84259 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 50000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 8333,33 грн.

20.04.2023 платіжною інструкцією №85115 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 25000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 4166,67 грн.

24.04.2023 платіжною інструкцією №86130 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 25000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 4166,67 грн.

27.04.2023 платіжною інструкцією №89957 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 30000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 5000,00 грн.

05.05.2023 платіжною інструкцією №93667 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 30000,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 5000,00 грн.

11.05.2023 платіжною інструкцією №96051 ТОВ «Епіцентр К» перерахувало на рахунок ТзОВ «СМЕО» 28582,00 грн з призначенням платежу: «LV опл. за аварійно-відновлювальні роботи світлофорного об`єкта зг. рах. №15/03 від 15.03.2023 в т.ч. ПДВ 73097,00 грн.

Таким чином, ТзОВ «Епіцентр К» здійснив повну оплату за виконані роботи за договором підряду №22/02 від 22.02.2023 року на загальну суму 438582,00 грн.

01.03.2023 року ТОВ «Епіцентр К» звернулось до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування за знищений світлофорний об`єкт внаслідок ДТП від 19.02.2023.

До матеріалів справи долучено висновок №G-24128/1, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В., що має сертифікат Фонду державного майна України №322/2022 від 05.07.2022 року, про розмір матеріального збитку від 28.04.2023 року, у якому зазначено, що розмір матеріального збитку завданий об`єкту оцінки, що розташований за адресою: А/д М10-01, Західний об`їзд м. Львова, 5 км +100 м, станом на 19.02.2023 року, становить 75269,40 грн без урахування ПДВ; 90755,28 грн з врахуванням ПДВ.

У матеріалах справи міститься акт огляду майна від 05.04.2023 року на підставі договору страхування, складений за адресою: м. Львів, вул.. Городоцька, 302. У зазначеному акті зазначено про пошкоджене майно, а саме: фундамент та закладна деталь світлофорної колони - має розломи та деформації з відривом п`яти; світлофорна консоль - деформовано з втратою форми і розломами; труба стовпа l = 7 м, d = 10 см: Навісна штанга l = 4 м, d = 7,5 см; Кронштейн для підвісу світлофорів - деформовано; світлофор транспортний Т 1.3. - має механічні пошкодження; світлофор транспортний Т 1.1. - має механічні пошкодження; світлофор транспортний П 1.1. - має механічні пошкодження; тросові кабелі мережі - на місці де стояв стовп світлофора с обрив кабелю з розтягом ізоляції дротів, решта кабелю було намотано на сусідньому світлофорі, тому встановити довжину пошкодженого кабелю та характер пошкодження неможливо; коробка з автоматом і проводами - має деформацію корпусу і всередині розбито корпус автомата; блок контролер - мас деформацію корпусу; внутрішні плати, автомати та блок візуально видимих дефектів не мають. Тому для встановлення непрацездатності даного КД.К необхідна детальна діагностика з перевіркою всіх плат, блоків, автоматів з подальшим заключенням від відповідного С.Ц., який займається ремонтом і обслуговуванням даних блоків.

Також у матеріалах справи міститься акт обстеження від 20.02.2023 року, складений та підписаний комісією ТзОВ «Епіцентр К».

До матеріалів справи долучено страховий акт №G-24128-1 від 09.05.2023 на суму 75269,40 грн.

09.05.2023 платіжним дорученням №173458 ТДВ «СК «Гардіан» перерахувало на користь ТОВ «Епіцентр К» 75269,40 грн з призначенням платежу: стр. відш. зг. стр. акту №G-24158-1 за пошкоджений т.з. світлофорний об`єкт власник ТОВ «Епіцентр К» без ПДВ.

Таким чином, ТОВ «Епіцентр К» зазначає, що загальна сума збитків за відновлювальні роботи світлофорного об`єкта складає 363312,60 грн, яка підлягає відшкодуванню шляхом стягнення грошових коштів з Акціонерного товариства «Укрпошта».

Відповідач доказів погашення заборгованості суду не надав.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про страхування» визначено, що договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

У ст. 17 Закону України «Про страхування» передбачено, що правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити, зокрема, порядок укладення договору страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування.

Із аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що вимогою для укладання договору страхування є подання страхувальником письмової заяви до страховика, при цьому загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно.

Судом встановлено, що 03.04.2020 року між Акціонерним товариством «Укрпошта» (страхувальник; відповідач) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (страховик; третя особа) був укладений поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208493357 на автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 на період з 10.04.2022 по 09.04.2023 рік, предметом якого є страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю у розмірі 260000,00 грн та за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.02.2023 року о 07. год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на момент скоєння такої перебував у трудових відносинах з відповідачем. Відтак, водій транспортного засобу не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофор, що належить на праві власності ТОВ «Епіцентр К», що знаходився на пішохідному перехресті біля в`їзду в гіпермаркет (м. Львів, вул. Городоцька, 302).

За умовами ст. 979 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування», страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 999 Цивільного кодексу України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №026056, складений та підписаний працівниками УПП у Львівській області на водія ОСОБА_1 , який перебуває у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» на посаді водія.

30.03.2023 року Залізничний районний суд м. Львова прийняв постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце 19.02.2023 року о 07 год. 05 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова М10 01 км+100 м за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 . З письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.02.2023 Залізничним районним судом м. Львова було встановлено, що останній не заперечив фактичних обставин справи, зазначивши про наїзд на стовп та світлофор. Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 10.04.2023 року. Докази наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, суд приходить до переконання, що АТ «Укрпошта» не довів, що водієм ОСОБА_1 19.02.2023, який перебув на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з відповідачем, було завдано шкоду ТзОВ «Епіцентр К» шляхом пошкодження світлофорного об`єкта не з його вини, а тому не підлягає від звільнення від її відшкодування.

Приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом, у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту), укладеного із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц).

Судом також враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.01.2022 №214/7462/20 (№61-21130сво21), відповідно до якої під час вирішення спору з аналогічними спірними правовідносинами Верховний Суд встановив, що обов`язок з відшкодування майнової шкоди має бути покладено на особу, як на володільця джерела підвищеної небезпеки, що є роботодавцем водія, вину якого встановлено та в якої, відповідно, на дату виникнення спірних правовідносин, у користуванні на праві оренди перебував відповідний транспортний засіб.

Зі змісту глави 82 Цивільного Кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Аналіз положень Цивільного кодексу України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Статті 1187, 1188 Цивільного кодексу України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №461/8496/15-ц: «...Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпекою».

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України).

Положення ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі (провадження) №6-108цс13 та в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №920/343/20.

З огляду на встановлений факт володіння Акціонерним товариством «Укрпошта» транспортним засобом «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , який не заперечувався відповідачем, а також перебування водія ОСОБА_1 станом на 19.02.2023 рік у трудових відносинах з відповідачем, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно постанови Залізничного районного суду міста Львова від 30.03.2023 року у справі №462/1564/23, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплачених позивачем грошових збитків в частині, які не були відшкодовані страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі страхового акта №G-24128-1 від 09.05.2023 року ТДВ «СК «Гардіан» 09.05.2023 року здійснило виплату вказаного страхового відшкодування в сумі 75269,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.05.2023 року №173458.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , за шкоду майну перед позивачем станом на 19.02.2023 року була застрахована в ТДВ «СК Гардіан» згідно полісу №ЕР-208493357 від 03.04.2022 року, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Враховуючи, що ТДВ «СК «Гардіан» задовольнило заяву позивача лише частково на суму 75269,40 грн., що покриває частину витрат позивача, на думку позивача, залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 363312,60 грн.

Крім того, відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено,шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 31.1 статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акту чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

01.03.2023 позивач звертався до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату (страхового) відшкодування внаслідок ДТП від 19.02.2023 року.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.12.2020 у справі №911/286/20 зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №910/4790/19 від 07.07.2020, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ).

Вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачають, що розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу ОСОБА_1 , який на момент ДТП був при виконанні своїх робочих обов`язків, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з відповідача.

Норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); згідно з п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено ст. 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України в якому зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки винною особою у скоєнні ДТП було визнано водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем, власником якого є відповідач, а також який перебував на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем, суд дійшов висновку, що в останнього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу суму шкоди, яка не покривається страховим відшкодуванням, крім того матеріали справи не містять будь-яких заперечень щодо її розміру.

Відтак, з урахуванням ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , має нести відповідач як юридична особа, з винних неправомірних дій водія якої сталася ДТП.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту світлофорного об`єкта, який перебуває у власності позивача, на підставі договору підряду від 22.02.2023 року №22/02, складеного та підписаного акту б/н приймання виконаних будівельних робіт від 28.04.2023 року між підрядником та замовником на загальну суму 438582,00 грн, виставлених рахунків ТОВ «Епіцентр К», які були оплачені згідно з долученими платіжними інструкціями від 06.04.2023 №81265 на суму 100000,00 грн; від 10.04.2023 №82168 на суму 100000,00 грн; від 13.04.2023 №83169 на суму 50000,00 грн; від 17.04.2023 №84259 на суму 50000,00 грн; від 20.04.2023 №85115 на суму 25000,00 грн; від 24.04.2023 №86130 на суму 25000,00 грн; від 27.04.2023 №89957 на суму 30000,00 грн; від 05.05.2023 №93667 на суму 30000,00 грн; від 11.05.2023 №96051 на суму 28582,00 грн. Приймаючи до уваги той факт, що частину шкоди у сумі 75269,40 грн було покрито страховиком відповідача ТДВ «СК «Гардіан», а відтак до задоволення підлягає шкода в сумі 130 985,6363312,604 грн (438582,00 75269,40).

Водночас, суд зауважує, що відповідач клопотання про призначення судової експертизи для визначення дійсної суми збитків, заподіяних в результаті ДТП, не заявляв. Крім того, будь-яких доказів у спростування розміру шкоди не надавав.

Судом критично оцінено доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи та не є підставою для звільнення його від наведеної майнової відповідальності, заподіяної під час ДТП.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 74 Господарського кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №756/8056/19).

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (справи «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»), де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не долучено належних та допустимих доказів, заперечень, які б спростували доводи позивача.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 363312,60 грн завданих збитків є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наданих суду доказів, аналізуючи усі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5449,70 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №80415 від 22.05.2023 на суму 5449,70 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, з відповідача підлягає до стягнення 5449,69 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74,76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, Київська область, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 22; ідентифікаційний код 21560045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (04128, Київська область, місто Київ, вулиця Берковецька, 6-К; ідентифікаційний код 32490244) 363312,60 грн завданих збитків та 5449,69 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023.

Суддя Гоменюк З.П.