Справа № 909/628/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2023 м. Івано-Франківськ
за позовом: ОСОБА_2
( АДРЕСА_1 )
до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(
про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень,
від позивача: ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
від відповідача: представник у судове засідання не з`явився,
у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 у справі № 909/628/23 у позові ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень відмовлено.

В судовому засіданні 03.11.2023 представник відповідача, адвокат Куций О. С. заявив усне клопотання про намір відповідача подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду заяву на відшкодування судових витрат, витрачених на правову допомогу, у відповідності до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений - 08.11.2023.

10.11.2023 за вх. № 16344/23 через канцелярію суду від відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 10.11.2023 суд призначив вищезазначену заяву до розгляду в судовому засіданні на 17.11.2023.

14.11.2023 за вх. № 16344/23 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Жирика Ярослава Івановича надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

В судове засідання 17.11.2023 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду заяви сторони належним чином повідомлялися відповідною ухвалою суду.

Оскільки явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, з огляду на приписи частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку за можливе провести судове засідання без участі представника відповідача.

За наслідком судового засідання 17.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Позиція заявника: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

У поданій заяві відповідач зазначає, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 076 від 31.07.2023 по вище вказаній справі ФОП ОСОБА_1 здійснила витрати на правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень, відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, акту № 1 від 08.08.2023 та акту № 2 від 03.11.2023 здачі-приймання виконаних робіт, квитанції про оплату послуг адвоката. Також відповідачем здійснено витрати на дорогу (паливо), які пов`язані з явкою представника на судові засідання в сумі 2 000, 00 гривень, що підтверджується касовими чеками на придбання палива.

Так, заявник вказує, що вона понесла судові витрати у зв`язку з розглядом справи № 909/628/23 в загальній сумі 12 000, 00 гривень.

З урахуванням наведеного відповідач просить суд стягнути з позивача: ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень та витрати на дорогу (паливо) пов`язані з явкою представника в судові засідання в сумі 2 000, 00 гривень.

Позиція позивача: ОСОБА_2 .

Представник позивача у клопотанні про залишення без розгляду заяви про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу вказав, що витрати на пальне та дорогу адвоката не підтверджені жодним супутнім доказом про необхідність таких витрат з точки зору кількості кілометражу який необхідно було подолати для відвідування суду, розмір витрат на паливо транспортним засобом (споживання), довжину автошляху тощо, що дозволяє критично підходити до оцінки таких витрат. Розрахунок правової допомоги не обґрунтований жодним нормативом оплати праці відносно кількість витрачених робочих годин, тощо. При цьому, останній стверджує, що заява подана з порушенням строків, без подання окремої заяви до закінчення судових дебатів у справі, а тому має залишитись без розгляду на підставі пункту 8 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи та докази встановлені судом, а також норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні додаткового рішення.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом із тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За правилами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Так, відповідач подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (вх. № 11676/23 від 11.08.2023) разом з поданим до суду 11.08.2023 відзивом на позов, зазначивши, що орієнтовна сума витрат, які Фізична особа - підприємця ОСОБА_1 може понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції 14 000, 00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні 03.11.2023 представник відповідача, у порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, заявив усне клопотання про намір відповідача подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду заяву на відшкодування судових витрат, витрачених на правову допомогу. Фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У постанові від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22 Верховний Суд вказав, що за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В означеній постанові Верховного Суду також зазначено, що певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Відтак, твердження представника позивача про відсутність в матеріалах справи окремої процесуальної письмової заяви про стягнення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, як передбачає стаття 129 Господарського процесуального кодексу України, судом не приймається до уваги.

При цьому, представник позивача вказує, що враховуючи що рішення суду було винесене 03.11.2023 крайній строк для подання відповідної заяви мав бути 08.11.2023, а така заява надійшла до суду вже 10.11.2023 тобто з порушенням строків.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд враховує, що заява про стягнення судових витрат на правничу допомогу та витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника в судові засідання надійшла до суду 10.11.2023 (вх. № 16344/23), проте як вбачається зі штемпелю АТ "Укрпошта" на поштовому конверті, заяву здано на поштове відділення 07.11.2023, тобто в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а відтак підстави для залишення її без розгляду відсутні.

Відповідачем до поданого відзиву на позов долучено копію договору про надання правової допомоги № 076 від 31.07.2023, укладеного між адвокатом Куцим Олександром Степановичем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Згідно пункту 1.1. договору № 076 від 31.07.2023, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику правову допомогу щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також представництво в загальних та адміністративних судах України всіх інстанцій з питання: щодо розгляду справи в Господарському суді Івано-Франківської області.

Пунктом 2.1. договору № 076 від 31.07.2023 визначено, що допомога у вирішенні питань зазначених в п. 1.1. цього Договору надається Замовнику шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; особистої участі та представництва Замовника в загальних, адміністративних та господарських судах України.

При здійсненні даних послуг Замовник уповноважує Виконавця бути його представником в загальних та адміністративних судах України всіх інстанцій з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду. Для цього Виконавцю надано право ведення від імені Замовника переговорів та попереднього узгодження всіх процедурних питань, подання та підпису всіх документів необхідних для виконання вищевказаних повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, а також інших документів, що стосуються прав та законних інтересів Замовника.

Відповідно до пункту 3.1. договору № 076 від 31.07.2023, за надання правової допомоги згідно п. 2.1. цього Договору Замовник сплачує Виконавцю винагороду в розмірі:

- 1 000, 00 гривень за консультації, вивчення нормативної бази та матеріалів справи;

- 3 000, 00 гривень складання відзиву на позовну заяву;

- 1 500, 00 гривень юридичний супровід справи у суді першої інстанції (за одне засідання у Господарському суді Івано-Франківської області);

- 2 000, 00 гривень юридичний супровід справи у суді другої інстанції (апеляційний суд);

- по 500, 00 гривень витрати на дорогу за кожне засідання у Господарський суд Івано-Франківської області;

- по 1 000, 00 гривень витрати на дорогу за кожне засідання у суд апеляційної інстанції.

За пунктом 4.1. договору № 076 від 31.07.2023, замовник здійснює передоплату згідно з п. 3.1. цього Договору одноразово (або частинами за домовленістю), про що Замовнику видасться відповідні квитанції.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену чинним в Україні законодавством (п. 5.1. договору № 076 від 31.07.2023).

Пунктом 6.1. договору № 076 від 31.07.2023 передбачено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією з підстав виникнення представництва є договір.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Щодо твердження представника позивача про те, що розрахунок правової допомоги не обґрунтований жодним нормативом оплати праці відносно кількість витрачених робочих годин, суд зазначає таке.

Частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів суд наголошує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Вказану правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Детальний перелік наданих виконавцем клієнту послуг зазначено в Актах здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 08.08.2023 на суму 4 000, 00 гривень та № 2 від 03.11.2023 на суму 8 000, 00 гривень, які підписано сторонами договору про надання правової допомоги № 076 від 31.07.2023 без зауважень.

Так, відповідно до підписаного між адвокатом Куцим О. С. та ФОП ОСОБА_1 . Акту № 1 від 08.08.2023 здачі-приймання виконаних робіт, виконавцем були проведені такі роботи:

- консультації, вивчення нормативної бази та матеріалів справи за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про повернення авансу вартість 1 000, 00 гривень;

- складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про повернення авансу вартість 3 000, 00 гривень.

Загальна вартість робіт становить 4 000, 00 гривень.

Згідно з Актом № 2 від 03.11.2023 здачі-приймання виконаних робіт, виконавцем були проведені такі роботи:

- юридичний супровід справи у суді першої інстанції (представництво інтересів відповідача) судове (підготовче) засідання 12.09.2023 вартість 1 500, 00 гривень;

- витрати на дорогу (бензин) вартість 500, 00 гривень;

- юридичний супровід справи у суді першої інстанції (представництво інтересів відповідача) судове (підготовче) засідання 04.10.2023 вартість 1 500, 00 гривень;

- витрати на дорогу (бензин) вартість 500, 00 гривень;

- юридичний супровід справи у суді першої інстанції (представництво інтересів відповідача) судове засідання 24.10.2023 вартість 1 500, 00 гривень;

- витрати на дорогу (бензин) вартість 500, 00 гривень;

- юридичний супровід справи у суді першої інстанції (представництво інтересів відповідача) судове засідання 03.11.2023 вартість 1 500, 00 гривень;

- витрати на дорогу (бензин) вартість 500, 00 гривень.

Згідно із долученими до матеріалів справи квитанцією про сплату грошових коштів № 020/2023 від 08.08.2023 на суму 4 000, 00 гривень та квитанцією про сплату грошових коштів № 033/2023 від 03.11.2023 на суму 6 000, 00 гривень ФОП ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Куцого О. С. за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги № 076 від 31.07.2023 грошові кошти в загальному розмірі 10 000, 00 гривень.

В ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проаналізувавши вказані Акти здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 08.08.2023 на суму 4 000, 00 гривень та № 2 від 03.11.2023 на суму 8 000, 00 гривень, суд дійшов висновку, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), окрім витрат на дорогу (бензин), відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

До складу витрат на професійну правничу допомогу адвокат Куций О. С. включив транспортні витрати на суму 2 000, 00 гривень, передбачені пунктами 2, 4, 6 та 8 Акту № 2 від 03.11.2023 здачі-приймання виконаних робіт та передбачені договором про надання правової допомоги № 076 від 31.07.2023.

Проте указані витрати не є витратами на професійну правничу допомогу, а належать до витрат, пов`язаних з явкою до суду.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 826/13271/16 розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд і у своїй постанові від 30.11.2020 у справі № Н/806/1943/18.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

У даній справі відповідач ФОП ОСОБА_1 на підтвердження понесених транспортних витрат, пов`язаних з прибуттям адвоката в судове засідання до м. Івано-Франківськ, як доказ підтвердження витрат на пально-мастильні матеріали, надала чеки АЗС про сплату за пальне від 12.09.2023, 24.10.2023, та 03.11.2023 на загальну суму 3 376, 06 гривень. Дати придбання пального відповідають дням, коли судом проводилися судові засіданні у господарській справі.

Поряд із цим, звертаючись до суду з вимогою про компенсацію витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника на судові засідання в м. Івано-Франківськ на власному автомобілі, ні представником відповідача, ані відповідачем не надано доказів, що представник використовував транспортний засіб для прибуття до суду та не зазначено його характеристики, не вказано протяжність маршруту, який долав адвокат, для розрахунку витрат пального, відтак суд позбавлений можливості здійснити відповідний розрахунок з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника на судові засідання у розмірі 2 000, 00 гривень.

При цьому, враховуючи результат розгляду справи в суді, оцінивши подані ФОП ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 гривень відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх. № 16344/23 від 10.11.2023) про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу та витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника в судові засідання.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вх. № 16344/23 від 10.11.2023) про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу та витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника в судові засідання у справі 909/628/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 10 000, 00 гривень (десять тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 2 000, 00 гривень витрат на дорогу (паливо) пов`язаних з явкою представника в судові засідання - відмовити.

5. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

7. Повний текст додаткового рішення складено - 20.11.2023.

Суддя В. В. Михайлишин