ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023м. ХарківСправа № 922/2469/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" (37400, Полтавська обл., м. Гребінка, пров. Пирятинський, 50)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" (64401, Красноградський р-н., Харківська обл., смт. Зачепилівка, вул. Центральна, 42, 23)
про стягнення 3656453,88 грн.
за участю представників:

позивача - Татарченко К.В.;

відповідача - Баранов Т.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" про стягнення 3656453,88 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 2915832,44 грн., пеня у розмірі 607132,24 грн., 3 % річних у розмірі 133489,20 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.06.2023 позовну заяву залишено без руху з огляду на вимоги пункту 2, 3 частини 3 статті 162, частини 1 статті 162, частини 2 статті 164 ГПК України та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для виправлення недоліків позовної заяви.

22.06.2023 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. №16117) разом із доданими до неї документами, яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.07.2023 об 11:30.

11.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №18008), в якій позивач просить суд проводити розгляд справи у підготовчому судовому засіданні 25.07.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №18008 від 11.07.2023) задоволено та призначено проведення підготовчого засідання на 25.07.2023 об 11:30 у режимі відеоконференції.

25.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано клопотання (вх. №19519), в якому просить суд відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні на іншу дату.

25.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано клопотання (вх. №19520), в якому просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 25.07.2023 задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи та підготовче засідання відкладено на 08.08.2023 об 11:20 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

08.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №31007), в якому просить суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, розглянути відзив на позовну заяву та долучити до матеріал справи. Водночас просить суд відмовити у задоволенні позову. Окрім того, разом з відзивом на позовну заяву подано клопотання про витребування оригіналів документів та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2023 задоволено клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та долучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи. Продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та підготовче засідання відкладено на 06.09.2023 об 11:50 на підставі статті 119, 165, 177, 183, 232-233 ГПК України.

08.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. №21047).

29.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано відповідь на відзив (вх. №23114), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Разом з тим, судом повідомлено учасників справи про перенесення судового засідання на з 06.09.2023 об 11:50 на 12.09.2023 об 11:40.

06.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано клопотання про долучення до матеріалів справи копії документів на підтвердження повноважень на представництво інтересів відповідача та надання матеріалів справи для ознайомлення (вх. №23959).

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2023 клопотання представника відповідача про витребування оригіналів документів задоволено та зобов`язано позивача надати оригінали документів, копії яких було подано разом з позовною заявою в обґрунтування позовних вимог для огляду в судовому засіданні. Разом з тим, відкладено підготовче засідання на 26.09.2023 о 12:20 на підставі статті 183, 232-233 ГПК України.

21.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №25676), в якій позивач просить суд проводити судове засідання, призначене на 26.09.2023 о 12:20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №25676 від 21.09.2023) задоволено та призначено проведення підготовчого засідання на 26.09.2023 о 12:20 у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2469/23 до судового розгляду по суті на 17.10.2023 о 10:20.

06.10.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №27178), в якій позивач просить суд проводити судове засідання, призначене на 17.10.2023 о 10:20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №27178 від 06.10.2023) задоволено та призначено судове засідання на 17.10.2023 о 10:20 у режимі відеоконференції.

09.10.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №27432), в якій відповідач просить суд проводити судове засідання, призначене на 17.10.2023 о 10:20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№27432 від 09.10.2023) задоволено та призначено судове засідання на 17.10.2023 о 10:20 у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.11.2023 о 12:30.

13.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано супровідний лист разом із доданими до нього документами (вх. №30971), які досліджено та долучено судом до матерілів справи, однак не приймаються судом до уваги під час розгляду справи, оскільки подані під час розгляду справи по суті та без відповідного клопотання про поновлення строку на їх подання.

14.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заперечення (вх. №31111).

Представник позивача у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання в приміщенні суду з`явився, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні.

З огляду на вказане, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені судом належним чином про розгляд даної справи. Матеріали справи також свідчать, що судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

01.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" (надалі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадег" (надалі - відповідач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу №01/04-21 (надалі - договір).

Відповідно до умов пункту 1.1. договору продавець зобов`язується передати у власність, а покупець належним чином прийняти і оплатити наступний товар: посівний матеріал насіння кукурудзи в кількості зазначеній у видаткових накладних та актах приймання-передачі. Засоби захисту рослин та гербіциди в кількості зазначеній у видаткових накладних та актах приймання передачі.

Умовами пункту 2.1., 2.2. договору визначено, що кількість товару складається із суми кількостей товару в підписаних Актах приймання - передачі та визначається згідно з видатковими накладними, що видаються продавцем, та виписуються на товар, який було відвантажено за день. Базисні показники якості товару, що постачається згідно специфікації.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що ціна товару визначається згідно Актів приймання-передачі підписаних обома сторонами. Підсумкова ціна товару вказується в накладних і розраховується виходячи з ціни товару.

Згідно з пунктом 3.2. договору вартість договору визначається згідно Актів приймання-передачі підписаних обома сторонами.

Умовами пункту 4.1. договору погоджено, що продавець здійснює поставку товару в повному обсязі згідно актів приймання передачі підписаних обома сторонами. Датою поставки вважається дата виписки видаткової накладної.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата оформлення та підписання видаткової накладної.

Відповідно до пункту 5.1. договору покупець оплачує вартість партії товару на умовах, вказаних в Актах приймання - передачі та видаткових накладних терміном до 01.10.2021.

Відповідно до пункту 8.1. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання видаткових накладних та акта приймання передачі.

Згідно з пунктом 8.2. договору договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з договору.

Відповідно до видаткової накладної №7 від 01.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №7 від 01.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: насіння кукурудзи ДМС Блюз (п.о) у кількості 124 міш., ціна без ПДВ - 1798,25 грн., сума без ПДВ - 22983,00 грн.; насіння кукурудзи ДМС Корифей (п.о.) у кількості 100 міш., ціна без ПДВ - 2241,23 грн., сума без ПДВ - 224123,00 грн. Всього - 509700,83 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №8 від 08.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №8 від 08.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: агропав екстра у кількості 5 л., ціна з ПДВ - 246,06 грн., сума з ПДВ - 1230,30 грн.; дисулам у кількості 5 л., ціна з ПДВ - 218,72 грн., сума з ПДВ 1093,62 грн.; мілафорт у кількості 10 л., ціна 218,72 грн., сума з ПДВ - 2187,24 грн. Всього - 4511,16 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №9 від 08.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №9 від 08.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: геліос екстра у кількості 520 л., ціна з ПДВ - 208,92 грн., сума з ПДВ - 108638,40 грн.; основа у кількості 660 л., ціна з ПДВ - 204,83 грн., сума з ПДВ - 135186,48 грн. Всього - 243824,88 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №10 від 08.06.2021, а також згідно акту приймання-передачі продукції до видаткової накладної №10 від 08.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: геліос екстра у кількості 1600 л., ціна з ПДВ - 208,92 грн., сума з ПДВ - 334272,00 грн.; харнес у кількості 2000 л., ціна з ПДВ - 253,99 грн., сума з ПДВ - 507984,00 грн. Всього - 842256,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної №11 від 08.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №11 від 08.06.2021 постачальник передав, а покупець прийняв товар: агропав екстра у кількості 20 л., ціна з ПДВ - 340,86 грн., сума з ПДВ - 6817,20 грн. Всього - 6817,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №12 від 09.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №12 від 09.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: насіння кукурудзи ДМС Блюз (п.о) у кількості 280 міш., ціна з ПДВ - 2050,01 грн., сума з ПДВ - 574001,40 грн.; насіння кукурудзи F1 Dzhekpot MS (п.о.) у кількості 400 міш., ціна з ПДВ - 1960,00 грн., сума з ПДВ - 784000,80 грн. Всього - 1358002,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №14 від 15.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №14 від 15.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: асистент у кількості 130 кг., ціна з ПДВ - 892,32 грн., сума з ПДВ - 116001,60 грн.; фунгісил у кількості 325 л., ціна з ПДВ - 1216,80 грн., сума з ПДВ - 395460,00 грн. Всього - 511461,60 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №15 від 15.06.2021, а також згідно акту прийому-передачі продукції до видаткової накладної №15 від 15.06.2021, постачальник передав, а покупець прийняв товар: вінкропс Актив (20л) у кількості 320 л., ціна з ПДВ - 270,41 грн., сума з ПДВ 86530,56 грн.; вінкропс паудер фульвіасід у кількості 65 кг., ціна з ПДВ - 811,20 грн., сума зПДВ - 52728,00 грн. Всього - 139258,56 грн. з ПДВ.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що позивачем оформлено наступні податкові накладні: №2 від 01.06.2021 на суму 356790,58 грн., №3 від 01.06.2021 на суму 152910,25 грн., №4 від 08.06.2021 на суму 6817,20 грн., №5 від 08.06.2021 на суму 4511,16 грн., №6 від 08.06.2021 на суму 842256,00 грн., №7 від 08.06.2021 на суму 243824,88 грн., №8 від 09.06.2021 на суму 950601,54 грн., №10 від 09.06.2021 на суму 407400,66 грн., №11 від 15.06.2021 на суму 139258,56 грн., №12 від 15.06.2021 на суму 511461,60 грн.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог у заявах по суті справи, а також у судових засіданнях зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за укладеним з відповідачем договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 та поставку відповідачу товар на суму 3615832,44 грн. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем лише частково здійснено оплату вартості отриманого товару на суму 700000,00 грн., а тому у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 2915832,44 грн., яка залишається не сплаченою, що стало підставою для звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів про стягнення основної заборгованості у розмірі 2915832,44 грн., а також нарахованої пені у розмірі 607132,24 грн. та 3 % річних у розмірі 133489,20 грн. за прострочення відповідачем грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач у заявах по суті справи та у судових засідання зазначає, що відповідач не отримував вказаний у позові товар, а тому, на думку відповідача, розмір заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджений належними та достовірними доказами. Стверджує, що підписи в видаткових накладних та актах прийому-передачі товару є підробленими, а відтиски печатки на видаткових накладних та актах прийому-передачі продукції не відповідають відтиску печатки, яка використовується відповідачем.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз наведених норм права свідчить, що договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи та підписуючи договір купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За змістом погоджених між сторонами умов пункту 2.1., 2.2. договору кількість товару складається із суми кількостей товару в підписаних Актах приймання - передачі та визначається згідно з видатковими накладними, що видаються продавцем, та виписуються на товар, який було відвантажено за день. Базисні показники якості товару, що постачається згідно специфікації.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що ціна товару визначається згідно Актів приймання-передачі підписаних обома сторонами. Підсумкова ціна товару вказується в накладних і розраховується виходячи з ціни товару.

Згідно з пунктом 3.2. договору вартість договору визначається згідно Актів приймання-передачі підписаних обома сторонами.

З матеріалів справи слідує, що позивачем на підтвердження виконання своїх зобов`язань з поставки відповідачу товару за договором купівлі-продажу №01/04-21 було оформлено наступні видаткові накладні: №7 від 01.06.2021 на суму 509700,83 грн. з ПДВ., №8 від 08.06.2021 на суму 4511,16 грн. з ПДВ., №9 від 08.06.2021 на суму 243824,88 грн. з ПДВ., №10 від 08.06.2021 на суму 842256,00 грн., №11 від 08.06.2021 на суму 6817,20 грн. з ПДВ., №12 від 09.06.2021 на суму 1358002,20 грн. з ПДВ., №14 від 15.06.2021 на суму 511461,60 грн. з ПДВ., №15 від 15.06.2021 на суму 139258,56 грн. з ПДВ., а також акти приймання-передачі продукції за вказаними видатковими накладними, які підписано між сторонами без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості товару тощо, підписи яких скріплено відтисками печаток.

Частинами 3, 8 статті 19 ГК України передбачено, що обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Суд зазначає, що первісною обставиною для складання податкової накладеної є здійснення господарської операції з постачання товару та оформлення зазначеної господарської операції первинною бухгалтерською документацією, та як наслідок, проведення такої операції - складання податкової накладної та її реєстрація.

Як зазначено судом вище та підтверджується матеріалами справи, позивачем оформлено вище вказану документацію на підтвердження проведених господарських операцій. Поряд з цим, позивачем як постачальником (продавцем) з індивідуальним податковим номером 98, додатково на їх підтвердження, було оформлено та зареєстровано наступні податкові накладні: №2 від 01.06.2021 на суму 356790,58 грн., №3 від 01.06.2021 на суму 152910,25 грн., №4 від 08.06.2021 на суму 6817,20 грн., №5 від 08.06.2021 на суму 4511,16 грн., №6 від 08.06.2021 на суму 842256,00 грн., №7 від 08.06.2021 на суму 243824,88 грн., №8 від 09.06.2021 на суму 950601,54 грн., №10 від 09.06.2021 на суму 407400,66 грн., №11 від 15.06.2021 на суму 139258,56 грн., №12 від 15.06.2021 на суму 511461,60 грн.

Пунктом 4.1. договору погоджено, що продавець здійснює поставку товару в повному обсязі згідно актів приймання- передачі, підписаних обома сторонами. Датою поставки вважається дата виписки видаткової накладної.

Крім того, пунктом 4.4. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата оформлення та підписання видаткової накладної.

Відповідно до пункту 8.1. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання видаткових накладних та акта приймання передачі.

Отже, матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за укладеним з відповідачем договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 та поставку відповідачу товар на суму 3615832,44 грн.

Частиною 1 статті 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Тобто, двосторонній характер господарських відносин між сторонами зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар, і водночас, набуває законного права вимагати його оплати, а покупець, зі свого боку, набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

Також, із змісту наведеної норми права слідує, що обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Наведені норми права дають підстави дійти висновку, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання ,за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до пункту 5.1. договору покупець оплачує вартість партії товару на умовах, вказаних в Актах приймання -передачі та видаткових накладних терміном до 01.10.2021.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було здійснено на користь позивача часткову оплату вартості отриманого товару за договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 у розмірі 700000,00 грн., що слідує з оборотно-сальдової відомості по рахунку позивача 361 за 01.01.2020-27.11.2022 та картки рахунку 361 за 01.01.2019-27.11.2022. При цьому, суд бере до уваги, що вказана сума часткової оплати за отриманий товар відповідачем під час розгляду справи не спростовується та не заперечується.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Отже, оформлення та реєстрація позивачем податкових накладних, наявність оформлених та підписаних між сторонами первинних бухгалтерських документів, а також здійснення відповідачем часткової оплати вартості поставленого товару у своїй сукупності підтверджує факт поставки спірного товару та існування правовідносин за договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021, що є підставою для виникнення у відповідача перед позивачем обов`язку щодо здійснення повного та остаточного розрахунку за отриманий товар.

Водночас, заперечення відповідача щодо існування договірних відносин між сторонами за договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 та поставки товару відхиляються судом, оскільки беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Разом з тим, твердження відповідача про наявність у нього інформації щодо підроблення підписів на видаткових накладних та актів прийому-передачі продукції, є за своїм сутнісним змістом необґрунтованими припущеннями, оскільки не знаходять свого документального підтвердження матеріалами справи та не узгоджуються з вимогами частини 3, 4 статті 13 ГПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх заперечень. При цьому, твердження відповідача про намір довести вказані обставини шляхом подання до суду заяви свідка в порядку статті 66, 73, 87, 88 ГПК України також не знайшли своєї процесуальної реалізації під час розгляду справи, а тому не можуть прийматися судом до уваги як беззаперечні.

Між тим, доводи відповідача щодо не дотримання позивачем вимог закону під час оформлення вище вказаних видаткових накладних також є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим, вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості поставленого товару.

Наведені вище видаткові накладні було належним чином досліджено судом та надано правову оцінку на відповідність повноти відображених у них відомостей, що підтверджують господарські операції за договором купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021 та зазначеним приписам закону. Відтак, вказані накладні, разом із іншими доказами у їх сукупності, є документами, що засвідчують здійснення господарської операції та наявність договірних відносин, а тому у відповідача виник обов`язок з проведення повного та остаточного розрахунку за отриманий від позивача товар.

При цьому, доводи відповідача про те, що печатку, відтиск якої зображено на видаткових накладних та актах прийому-передачі продукції було підроблено також є безпідставними та не можуть прийматися судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які в розумінні статті 73, 76-79 ГПК України підтверджували б зазначене твердження. Також, матеріали справи не містять доказів, які могли бути взяті до уваги судом в розумінні статті 75 ГПК України. Поряд з цим, судом взято до уваги, що відповідачем не заперечується та не ставиться під сумнів відтиск печатки юридичної особи відповідача у видаткових накладних та актах прийому-передачі продукції на відповідність відтиску печатки, що проставлений в укладеному між сторонами договорі купівлі-продажу №01/04-21 від 01.04.2021.

У постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що наявність підпису особи у видатковій накладній, яка отримала товар та який засвідчений відтиском печатки самої юридичної особи, не може свідчить про те, що така особа є неуповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Наведене положення законодавства вказує, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

В силу наведених вище приписів законодавства у відповідача перед позивачем виник обов`язок з оплати вартості отриманого товару, а у позивача - правомірні сподівання на здійснення відповідачем такої оплати.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 2915832,44 грн., є обґрунтованою, доведеною позивачем та підтвердженою матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 607132,24 грн. та 3 % річних у розмірі 133489,20 грн., суд зазначає наступне.

Приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

Разом з тим, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Також, відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною 6 статті 232 ГК України.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що за порушення строків оплати вартості товару вказаному в договорі покупець сплачує на користь продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочки. При цьому сторони погодили, що нарахування пені здійснюється з моменту порушення зобов`язань покупцем до моменту фактичного погашення заборгованості.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого детального розрахунку пені у розмірі 607132,24 грн. та 3 % річних у розмірі 133489,20 грн., суд зазначає, що вказані нарахування відповідають умовам договору, положенням законодавства, розрахунок з огляду на прострочення сплати основної заборгованості виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога у вказаній частині також визнається судом обґрунтованою, підтвердженою наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд керується при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. З введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Натомість, всупереч наведених вище положень процесуального закону, жодних доказів на спростування встановлених судом обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано.

Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" (64401, Красноградський р-н., Харківська обл., смт. Зачепилівка, вул. Центральна, 42, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агс Агро Трейд" (37400, Полтавська обл., м. Гребінка, пров. Пирятинський, 50, ) основну заборгованість у розмірі 2915832,44 грн., 3 % річних у розмірі 133489,20 грн., пеню у розмірі 607132,24 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 54846,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "23" листопада 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова