ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Справа № 910/6823/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача - Гогій Ю.С.

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23 (ухвалене суддею Сікорською Н.А., повний текст складений 22.08.2023)

за позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ"

про стягнення 271 496,98 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23 позов задоволений частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ): 24 986,30 грн пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 1499,18 грн 3% річних; 60800,00 грн пені в розмірі 0,1 %; 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що 28.12.2022 відповідач виконав своє зобов`язання щодо поставки товару, факт користування чужими грошовими коштами мав місце з 24.12.2022 до 27.12.2022, тому саме за цей період є правомірним нарахування пені та 3% річних на суму попередньої оплати в розмірі 4 560 000,00 грн. Крім того, оскільки грошове зобов`язання у відповідача перед позивачем тривало лише чотири дні, тому інфляційні нарахування за цей період не здійснюються.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважними причини та поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги та відкрити апеляційне провадження у справі №910/6823/23 в частині відмови в позовних вимогах. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі № 910/6823/23 в частині відмови в позовних вимогах, а у справі прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" про стягнення штрафних санкцій задовольнити в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" () на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), , суму штрафних санкцій за Договором № 715-22 Ш31 від 25 листопада 2022 року у розмірі: 271 496,98 грн, з них: пеня (подвійна облікова ставка НБУ) - 168 657,53 грн., інфляційні втрати - 31 920,00 грн, З % річних - 10 119,45 грн, пеня 0,1 % річних - 60 800,00 грн та витрати на оплату судового збору при подачі позовної заяви у розмірі: 4 072,45 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" () на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі: 6 108,67 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- судом першої інстанції у справі №910/6823/23 не враховано висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12- 105гс19), від 18.032020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19)

- беручи до уваги термін прострочення оплати, узгоджене учасниками умов договору передбаченого розділами 5 - 7, настають наслідки, завдані неналежним виконанням.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №910/6823/23 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 матеріали справи №910/6823/23 витребувано з Господарського суду Житомирської області.

13.10.2023 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6823/23.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.10.2023 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 910/6823/23 - Розізнаної І.В. у період з 23 жовтня 2023 р. по 25 жовтня 2023 р. включно, перебування у відрядженні судді-члена колегії по справі №910/6823/23 - Розізнаної І.В. у період з 26 жовтня 2023 р. по 27 жовтня 2023 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №910/6823/23.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №910/6823/23 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 поновлений строк на подання апеляційної скарги Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23. Розгляд апеляційної скарги призначити на "21" листопада 2023 р. об 10:00 год. Зупинена дія рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23.

01.11.2023 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

У судове засідання представник відповідача не з`явився. Причини неявки не повідомив, про місце, час і дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.11.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАРТПРОМ" (постачальник, відповідач) було укладено договір №715-22 (ЦЗ) (ДСК) про закупівлю паливозаправників АПЗ-10 від 25.11.2022 (а.с. 56-64).

Постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товари, зазначені в специфікації (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару: паливозаправник АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480, код ДК 021:2015 - 34130000-7 "Мототранспортні вантажні засоби". Кількість товарів в асортименті та цінами згідно специфікації (додаток №1).

Замовник має право зменшити обсяг закупівлі товару (кількість товару) по цьому договору в залежності від реального фінансування видатків, у такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору шляхом підписання додаткової угоди. При відсутності фінансування замовник має право на розірвання цього договору в односторонньому порядку на умовах, передбачених п.6.2 розділу VI договору (п. 1.3 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору загальна сума договору складає: 15 200 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 0%.

Відповідно до п. 4.3 Договору датою розрахунків за цим договором вважають день надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно п. 4.6 договору оплата товару здійснюється у такому порядку:

- попередня оплата у розмірі 30% від загальної вартості товарів у сумі 4 560 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 0%, замовником здійснюється на підставі рахунку-фактури на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 банківських днів з дня підписання договору сторонами на строк визначений п. 5.1 даного договору;

- перерахування 70% від загальної вартості товарів у сумі 10 640 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 0%, замовником здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі товару згідно специфікації (додаток №1).

Відповідно до п. 5.1 Договору постачальник зобов`язаний поставити товари у розпорядження замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору в термін не пізніше 23.12.2022.

Згідно п. 7.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник (відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України) сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 7.6 Договору у випадку перерахування замовником коштів на умовах передоплати та не виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, що призвело до його розірвання замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов`язання, повертається замовнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня повідомлення замовником постачальника про розірвання договору. У цьому випадку сторони погоджуються, що у постачальника виникає перед замовником відповідне грошове зобов`язання.

Постачальник у відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період та три проценти річних від простроченої сумит (п. 7.7 Договору).

Згідно специфікації (додатку №1) до договору від 25.11.2022 сторони погодили поставку паливозаправників АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480 у кількості 2 шт. на загальну суму 15200000,00 грн.

28.11.2022 відповідач виставив позивачу рахунок №18 на оплату авансу на купівлю паливозаправника АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480 в сумі 4 560 000,00 грн (а.с. 17).

Матеріали справи містять платіжне доручення №2817 від 29.11.2022, згідно якого позивач здійснив попередню оплату за паливозаправник згідно договору №715-22 (ЦЗ) (ДСК) від 25.11.2022, рахунку №18 від 28.11.2022 на загальну суму 4 560 000,00 грн, яка перерахована на рахунок відповідача 01.12.2022 (а.с. 18).

Крім того, матеріали справи містять видаткову накладну №12 від 28.12.2022, згідно якої відповідач поставив позивачу паливозаправники АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480 у кількості 2 шт. на загальну суму 15 200 000,00 грн (а.с. 19).

Судом встановлено, що платіжним дорученням №3707 від 29.12.2022 позивач здійснив остаточний розрахунок з відповідачем за поставлений товар згідно договору на суму 10 640 000,00 грн (а.с. 20).

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині строку поставки товару на суму 15 200 000,00 грн позивач на підставі п. 7.2 договору нарахував до стягнення з відповідача 60 800,00 грн пені в розмірі 0,1 відсотка, нарахованої за період з 24.12.2022 до 27.12.2022. Крім того, за користування чужими коштами в сумі 4 560 000,00 грн за період з 01.12.2022 до 27.12.2022 позивач просить стягнути з відповідача 168 657,53 грн пені на підставі п.7.7 договору, 31 920,00 грн інфляційних втрат, 10 119,45 грн 3% річних.

Позивач, мотивуючи позовну заяву, посилається на п. 7.7 договору, згідно якого у відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України постачальник за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період та три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

Стаття 663 ЦК Ураїни вказує, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 28.11.2022 відповідач виставив позивачу рахунок №18 на оплату авансу на купівлю паливозаправника АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480 в сумі 4 560 000,00 грн (а.с. 17).

Матеріали справи містять платіжне доручення №2817 від 29.11.2022, згідно якого позивач здійснив попередню оплату за паливозаправник згідно договору №715-22 (ЦЗ) (ДСК) від 25.11.2022, рахунку №18 від 28.11.2022 на загальну суму 4 560 000,00 грн, яка перерахована на рахунок відповідача 01.12.2022 (а.с. 18).

Крім того, матеріали справи містять видаткову накладну №12 від 28.12.2022, згідно якої відповідач поставив позивачу паливозаправники АПЗ-10 на базі шасі MAN TGS 18.480 у кількості 2 шт. на загальну суму 15 200 000,00 грн (а.с. 19).

Судом встановлено, що платіжним дорученням №3707 від 29.12.2022 позивач здійснив остаточний розрахунок з відповідачем за поставлений товар згідно договору на суму 10 640 000,00 грн (а.с. 20).

Водночас, позивач, вважаючи, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині строку поставки товару, нарахував до стягнення з відповідача 60 800,00 грн пені в розмірі 0,1 відсотка за період з 24.12.2022 до 27.12.2022 (п. 7.2 Договору), а також нарахував до стягнення з відповідача, за користування чужими коштами в сумі 4 560 000,00 грн, 168 657,53 грн пені за період з 01.12.2022 до 27.12.2022 (п. 7.7 Договору). Крім того, нараховано до стягнення з відповідача 31 920,00 грн інфляційних втрат, 10119,45 грн 3% річних.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, згідно з п. 7.6 договору у випадку перерахування замовником коштів на умовах передоплати та не виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, що призвело до його розірвання замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов`язання, повертається замовнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня повідомлення замовником постачальника про розірвання договору. У цьому випадку сторони погоджуються, що у постачальника виникає перед замовником відповідне грошове зобов`язання.

За умовами п. 7.7 договору постачальник у відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період та три проценти річних від простроченої суми.

Отже, умовою покладення на відповідача відповідальності згідно вказаного пункту є факт користування чужими коштам.

Прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити кредитору певну грошову суму, але неправомірно не сплачує її, визнається користуванням чужими коштами (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі №921/460/22).

При цьому колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що умови п. 7.7 Договору необхідно розглядати в контексті умов п. 7.6 Договору.

Як зазначалося вище та не заперечується сторонами, позивач на виконання своїх зобов`язань за договором, платіжним дорученням №2817 від 29.11.2022 в рахунок майбутніх розрахунків за товар, який мав бути поставлений відповідачем, здійснив попередню оплату в розмірі 4 560 000,00 грн (а.с. 18).

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, в контексті ч. 2 ст. 693 ЦК України, попередня оплата підлягає поверненню покупцю у випадку невиконання постачальником зобов`язання з поставки товару.

Враховуючи, що відповідач не виконав свого зобов`язання щодо поставки товару у строк до 23.12.2023, обов`язок повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати у відповідача виник з 24.12.2022.

Поряд з цим, судом встановлено, що 28.12.2022 відповідач виконав своє зобов`язання щодо поставки товару, що підтверджується видатковою накладною №12 від 28.12.2022 (а.с. 19).

Таким чином, факт користування чужими грошовими коштами мав місце з 24.12.2022 до 27.12.2022, тому саме за цей період є правомірним нарахування пені та 3% річних на суму попередньої оплати в розмірі 4 560 000,00 грн.

Перевіривши за допомогою "Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" на прововому порталі "Ліга Закон" розрахунок пені за користування чужими грошовими коштами в сумі 4560000,00 грн за період з 24.12.2022 до 27.12.2022 суд встановив, що така пеня становить 24 986,30 грн.

Перевіривши за допомогою "Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" на прововому порталі "Ліга Закон" розрахунок 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 4 560 000,00 грн за період з 24.12.2022 до 27.12.2022 суд встановив, що 3% річних становлять 1499,18 грн.

Перевіривши за допомогою "Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" на прововому порталі "Ліга Закон" розрахунок пені, яку сторони визначили п.7.2 договору, а саме 0,1 відсотка вартості товарів у розмірі 15200000,00 грн, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, за період з 24.12.2022 до 27.12.2022, суд встановив, що така пеня становить 60 800,00 грн.

Отже, позовні вимоги заявлені на підставі Договору №715-22 (ЦЗ) (ДСК) про закупівлю паливозаправників АПЗ-10 від 25.11.2022 підлягають задоволенню в частині стягнення 24 986,30 грн пені (п. 7.7 Договору), 60 800,00 грн пені (п. 7.2 Договору) та 1499,18 грн 3% річних.

Також колегія суддів звертає увагу, що в контексті ст. 625 ЦК України у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Кредитору, у свою чергу, належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Стягнення інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання (постанова Об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17).

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 (висновки у якій, в силу положень частини четвертої статті 236 ГПК України враховуються судом і правовідносини у якій є подібними у контексті порядку індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України), викладено правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Зокрема, у наведеній постанові Об`єднана Палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується".

Така судова практика стосовно застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України є сталою і послідовною та неодноразово відображалась у постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що грошове зобов`язання у відповідача перед позивачем тривало лише чотири дні з 24.12.2022 до 27.12.2022, інфляційні нарахування за цей період не здійснюються.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 87285,48 грн, з яких 24986,30 грн - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 1499,18 грн - 3% річних; 60800,00 грн - пеня в розмірі 0,1 %.

У стягненні 143 671,23 грн пені, 31 920,00 грн інфляційних та 8 620,27 грн 3% річних місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі №910/6823/23 - без змін.

2. Справу №910/6823/23 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "23" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Грязнов В.В.