РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2023Справа № 910/11404/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25) до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (04136, місто Київ, вул. Стеценка, будинок 1 А) про стягнення 319 995 986,64 грн

Представники учасників справи:

від позивача - Щербина В.М.;

від відповідача - Кононенко О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.07.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі позивач) до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі відповідач) про стягнення 319 995 986,64 грн та була передана 19.07.2023 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не в повному обсязі виконано умови договору № 0533-03041 від 18.06.2019 про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 319 995 986,64 грн з яких: 289 326 650,10 грн - сума основної заборгованості, 793 368,03 грн - інфляційні втрати, 5 432 058,49 грн - 3% річних, 24 443 910,02 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.08.23.

15.08.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги залишити без задоволення. посилаючись на те, що до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідача у спірний період. Зазначає, що повідомив позивача про настання обставин непереборної сили, що можуть унеможливлювати належне та своєчасне виконання зобов`язань за договором, і позивач також визнав настання обставин непереборної сили по договору. Крім того, згідно п. 16 постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022 відповідачу надано настанову зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії до закінчення дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення.

15.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначав, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово-промислової палати).

17.08.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 12.09.2023.

12.09.2023 відповідач подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначав, що відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №922/1948/22 правової позиції, згідно з пп. 16 п. 1 Постанови №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) нарахування та стягнення штрафних санкцій зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Крім того, повідомив, що на виконання умов договору відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 206 587 518,99 грн.

У судовому засіданні 12.09.2023 підготовче засідання відкладено на 26.09.2023.

19.09.2023 представником позивача в системі «Електронний суд» були сформовані додаткові пояснення відповідно до яких представник зокрема зазначив, що долучені представником відповідача платіжні інструкції: від 26.05.2023 на суму 24 043 835,48 грн, від 31.05.2023 на суму 17 706 017,72грн., від 31.05.2023 на суму 22 514 763,57грн., від 09.06.2023 на суму 277 104,02 грн., від 09.06.2023 на суму 11 794 026,48 грн. вже були враховані при здійсненні розрахунку та не увійшли в заявлений до стягнення борг на основне зобов`язання в розмірі 289 326 650,10 грн.

Щодо решти оплат представник позивача зазначив, що вони були здійсненні вже після подання позовної заяви та згідно даних бухгалтерського обліку з 28.07.2023 по 31.08.2023 Відповідачем погашено заборгованість на суму 130 251 771,72 грн., а тому борг по основному зобов`язанню за період грудень 2022 - червень 2023 складає 159 074 878,38 грн.

26.09.2023 до початку судового засідання від представника відповідача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких представник повідомив суд про часткове погашення суми основної заборгованості у розмірі 28 894 582,68 грн. у підтвердження чого долучено відповідні платіжні інструкції.

У судовому засіданні 26.09.2023 підготовче засідання відкладено на 10.10.2023.

10.10.2023 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких представник повідомив суд про часткове погашення суми основної заборгованості у розмірі 87460091,60 грн. у підтвердження чого долучено відповідні платіжні інструкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023, закрито підготовче провадження у справі № 910/11404/23 та призначено справу до розгляду по суті на 26.10.2023.

26.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи вищевказану заяву представник зокрема вказує на скрутне становище ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», що було підтверджено НКРЕКП та наявними в справі доказами у відповідача існують об`єктивні обставини передбачені ст. 331 ГПК України для розстрочки виконання судового рішення у разі повного або часткового задоволення судом позовних вимог.

26.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/11404/23 до закінчення перегляду справи № 911/1359/22 в касаційному порядку об`єднаною палатою Верховного Суду.

Остання обґрунтована тим, що ухвалою від 09.08.2023 Верховний Суд справу № 911/1359/22 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зазначена ухвала суду мотивована необхідністю відступлення від висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22 щодо відмови в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій на підставі постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332.

26.10.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме докази часткового погашення суми основної заборгованості у розмірі 43 134 958,63 грн. у підтвердження чого долучено відповідні платіжні інструкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 15.08.2023.

Оскільки у судовому засіданні 26.10.2023 судом не було розпочато розгляд справи по суті, суд протокольною ухвалою від 26.10.2023 із занесення до протоколу судового засідання, задовольнив клопотання позивача та відповідача та оголосив перерву до 07.11.2023.

01.11.2023 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення суду. Обгрунтовуючи вищевказану заяву представник зокрема вказує, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не надано жодних доказів ймовірного погашення останнім заборгованості в майбутньому, а Господарський суд міста Києва при ухваленні рішення щодо відстрочення виконання рішення на рік, має дослідити можливості погашення заборгованості боржником саме через рік, при цьому висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на одних припущеннях.

03.11.2023 в системі «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про залишення без розгляду заяву відповідача від 25.10.2023 про зупинення провадження у справі № 910/11404/23 до закінчення перегляду справи № 911/1359/22 в касаційному порядку об`єднаною палатою Верховного Суду.

У судовому засіданні 07.11.2023 судом розглянуто клопотання представника відповідача про залишення без розгляду заяви відповідача від 25.10.2023 про зупинення провадження у справі № 910/11404/23 та задоволено клопотання представника позивача про необхідність додаткового часу для уточненням сплаченої відповідачем заборгованості. У зв`язку з чим судом оголошено перерву до 09.11.2023.

08.11.2023 в системі «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що відповідачем здійснено добровільне погашення основної заборгованості під час слухання даної справи, Позивач вважає, що провадження у справі №910/11404/23 слід закрити за ознаками п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

У судове засідання 09.11.2023 з`явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 09.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

18.06.2019 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - позивач, оператор системи передачі (ОСП), виконавець) та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - відповідач, користувач) укладеного договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0533-03041, відповідно до п. 1.1 якого (тут і далі в редакції додаткової угоди від 27.01.2022) за цим договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга).

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (п. 1.2 договору).

Під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п.1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна цього договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних-послуг - (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 2.5 договору розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

до 10 числа розрахункового місяця - 35% вартості послуги;

до 20 числа розрахункового місяця - 35%|вартості послуги;

до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.

Плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період (п. 2.6. договору).

Пунктом 2.7 договору передбачено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця -наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди користувача (п. 2.9 договору).

Відповідно до п.3.2.1 договору одним із обов`язків користувача є своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору за внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 10.7. договору передбачено, що рахунки, акти надання послуги, акти коригування до актів надання послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та мас повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені (п.10.8. Договору). Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, вважаються такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою) (п. 10.10 договору).

На виконання умов п. 2.6. договору відповідачем щомісячно надавались до НЕК «Укренерго» повідомлення про планові обсяги послуги на розрахунковий період, на підставі яких позивачем в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» формувалися та направлялися відповідачу відповідні рахунки. Дані рахунки ПрАТ «ДТЕК КРЕ» мав оплачувати згідно з системою платежів і розрахунків, яка передбачена п. 2.5 договору.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що відповідач порушив свої по наступним періодам:

- за грудень 2022 року, згідно Акту надання послуги від 31.12.2022 на суму 40 401 580,88 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг оплачено з порушеннями термінів, які передбачені умовами Договору);

- за січень 2023 року, згідно Акту надання послуги від 31.01.2023 на суму 46 452 466,62 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг оплачено частково з порушеннями термінів, які передбачені умовами Договору);

- за лютий 2023 року, згідно Акту надання послуги від 28.02.2023 на суму 53 077 558,24 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг не оплачено);

- за березень 2023 року, згідно Акту надання послуги від 31.03.2023 на суму 53 415 270,49 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг не оплачено);

- за квітень 2023 року, згідно Акту надання послуги від 30.04.2023 на суму 54 367 036,60 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг не оплачено);

- за травень 2023 року, згідно Акту надання послуги від 31.05.2023 на суму 49 144 177,91 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг не оплачено);

- за червень 2023 року, згідно Акту надання послуги від 30.06.2023 на суму 45 185 710,74 грн. (станом на подання позовної заяви основний борг не оплачено).

Зважаючи на те, що користувач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів оплати планової вартості отриманої послуги у період з грудня 2022 по червень 2022, позивач нарахував та заявив до стягнення штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач надав платіжні інструкції за період з 26.05.2023 по 09.06.2023 про сплату основної заборгованості, тобто до відкриття провадження в даній справі 24.07.2023 року, а саме: № від 26.05.2023 на суму 24 043 835,48 грн, № від 31.05.2023 на суму 17 706 017,72 грн, № від 31.05.2023 на суму 22 514 763,57 грн, № від 09.06.2023 на суму 277 104,02 грн, № від 09.06.2023 на суму 11 794 026,48 грн., всього на суму 76 335 747,27 грн.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, здійсненої позивачем, вказані суми були ним враховані при здійсненні розрахунку заборгованості, у зв`язку із чим заборгованість відповідача була зменшена. Тому підстав для вирахування вказаних сум із загальної заборгованості ще раз, не вбачається.

Судом встановлено, що у процесі розгляду справи сторонами повідомлено про оплату відповідачем основної заборгованості у розмірі 289 326 650,10 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Враховуючи, що кошти в розмірі 289 326 650,10 грн. сплачені відповідачем після звернення позивача до суду із позовом у цій справі, провадження у справі в частині вимог про стягнення 289 326 650,10 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04.

Зважаючи на те, що судом закрито провадження у справі в розмірі 289 326 650,10 грн., суд дійшов висновку, що сплачений за розгляд даного спору судовий збір повертається заявнику.

За таких обставин предметом розгляду у даній справі є спір на суму 30 669 336,54 грн, з яких: 793 368,03 грн - інфляційні втрати, 5 432 058,49 грн - 3% річних, 24 443 910,02 грн - пеня.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуг з передачі.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем надавались послуги відповідачу за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0533-03041 від 18.06.2019 за період з грудня 2022 року по червень 2023 року, проте останній належним чином свої зобовязання не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 289 326 650,10 грн, яка підтверджується матеріалами справи.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.1 договору за внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно з розрахунком позивача, останнім нарахована пеня в сумі 24 443 910,02 грн. за прострочення оплати послуг за період з грудня 2022 року по червень 2023 року.

Разом із цим, відповідач наголошував на тому, що постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413 зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до статті 1 Закону України від 22.09.2016 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Згідно частини 1 статті 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

25.02.2022 НКРЕКП прийнято постанову № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану".

Пунктом 5 вказаної постанови (доповненим згідно з постановою НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Підпунктом 16 пункту 1 постанови №332 (доповненим згідно з постановою № 413 від 26.04.2022) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Дана постанова в указаній частині є чинною та не визнана недійсною в установленому законом порядку.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

У подальшому, Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, положення вказаної постанови НКРЕКП № 413 від 26.04.2022, з урахуванням формулювання підпункту 16 пункту 1 про розповсюдження його дії на увесь період воєнного стану, поширюють свою дію на спірні правовідносини сторін.

Судом ураховані також правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, за якими положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "про ринок електричної енергії".

Також, відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 № 922/1948/22 правової позиції, згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) нарахування та стягнення штрафних санкцій зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Як вбачається із Постанови, її прийнято відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, введеним відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженим Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25.02.2022.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 24 443 910,02 грн., нарахованої унаслідок прострочення оплати послуг за період з грудня 2022 року по червень 2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що він виконаний вірно, з урахуванням часткових сплат заборгованості відповідачем, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 793 368,03 грн та 3% річних у сумі 5 432 058,49 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача 793 368,03 грн. інфляційних втрат та 5 432 058,49 грн. трьох процентів річних.

Позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 24 443 910,02 грн задоволенню не підлягають.

Провадження у справі в частині стягнення 289 326 650,10 грн суми основного боргу підлягає закриттю.

Щодо посилань відповідача на п. 7.1 договору, відповідно до якого сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо воно є наслідком непереборної сили (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання договору, то суд зазначає наступне.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Судом також ураховано, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

У той же час, відповідачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідні обставини були форс-мажорними саме в межах виконання ним своїх господарських зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0533-03041 від 18.06.2019. Саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути єдиною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Стосовно заяви представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік суд зазначає наступне.

За змістом ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, відстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення виконання судового рішення або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання судового рішення у кожному конкретному випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підставою для звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду та в якості обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, відповідач посилається на наступне:

- на протязі осінньо-зимового періоду 2022-2023 р.р. відбулись масовані ракетні удари по енергетичній інфраструктурі України, що призвело до вкрай тяжких наслідків. Об`єкти ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» також зазнали значних пошкоджень та підлягають відновленню, що потребує значних фінансових витрат. Першочерговим завданням ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є забезпечення безперебійного електрозабезпечення Київської області, а відтак відновлення енергетичної інфраструктури є пріоритетом серед інших зобов`язань;

- згідно з обґрунтуванням до проекту Розпорядження № 52-р від 14.03.2023 року (надалі - Обґрунтування, посилання на обґрунтування, НКРЕКП погоджуючись з позицією відповідача та прийняло до уваги тяжке матеріальне становище ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», та як наслідок Розпорядженням НКРЕКП № 148-р від 31.05.2023 року було внесено зміни до вищезазначеного розпорядження та продовжено ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» строк для проведення розрахунків з ПрАТ «НЕК УКРЕНЕРГО» до 01 вересня 2023 року;

- з офіційного сайту позивача вбачається та підтверджено постановою НКРЕКП від 21 грудня 2022 р. № 1788, ПрАТ «НЕК УКРЕНЕРГО» з 01.01.2023 року було збільшено тариф на послуги з передачі електричної енергії та відповідно і тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (відповідні роздруківки додаються).

Натомість для ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» такого збільшення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії НКРЕКП не було передбачено.

Відповідно позивач перебував у більш вигідних умовах оскільки мав збільшення тарифу на свої послуги в той час як відповідач такого збільшення не мав.

Суд також враховує соціальну значимість діяльності відповідача, з урахуванням погашення основної заборгованості під час розгляду справи у повному розмірі, вважає за можливе частково задовольнити заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду, відстрочивши його виконання на два місяці з дати прийняття рішення, тобто, до 09.05.2024.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною першою ст. 77 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/11404/23 в частині позовних вимог про стягнення 289 326 650,10 грн. основного боргу - закрити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1А; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) інфляційні втрати у сумі 793 368 (сімсот дев`яносто три тисячі триста шістдесят вісім) грн 03 коп., 3% річних у сумі 5 432 058 (п`ять мільйонів чотириста тридцять дві тисячі п`ятдесят вісім) грн 49 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 18275 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 75 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду строком на один рік задовольнити частково.

5. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 на шість місяців з дня ухвалення рішення до 09.05.2024 року.

6. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) судовий збір у розмірі 849 365 (вісімсот сорок дев`ять триста шістдесят п`ять) грн 20 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції №АУ-4058 від 17.07.2023.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

8. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023

Суддя Владислав ДЕМИДОВ