ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1658/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Ярош А.І.,

секретар судового засідання - Андрущенко В.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Пучкова Л.А., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 17 липня 2023 року (повний текст складено 27.07.2023)

у справі №916/1658/23

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бойко Світлани Леонідівни

про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 03.11.2021 № -КД-1 в розмірі 415 526,81 грн., з якої: 355 335,17 грн. - заборгованість за кредитом, 60 191,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -

суддя суду першої інстанції: Шаратов Ю.А.

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 09.11.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі також - позивач, АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Бойко Світлани Леонідівни (далі також - відповідач, ФОП Бойко С.Л.) про стягнення 415 526,81 грн., з яких: 355 335,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 60 191,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором від 03.11.2021 №-КД-1 в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/1658/23 (суддя Ю.А. Шаратов) позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бойко Світлани Леонідівни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 227 773,74 грн. основного боргу, 60 191,64 грн. заборгованості за процентами та витрати на сплату судового збору в розмірі 4 319,48 грн. Відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Бойко Світлани Леонідівни в частині стягнення 127 561,43 грн. основного боргу (тіла кредиту).

Мотивуючи часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за тілом кредиту, яка станом на 17.04.2023 (дата надсилання Банком позовної заяви до суду) становить 227 773,74 грн., є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами.

Також, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність заявлених до сплати процентів за користування кредитом у розмірі 60 191,64 грн., нарахованих Банком за правилами, визначеними у п. А.6 Договору від 03.11.2021, які відповідач не сплатив.

Разом з цим, за висновками місцевого господарського суду, позивачем не доведено обґрунтованості позову в частині вимоги про дострокове стягнення з відповідача суми кредиту у розмірі 127 561,43 грн., оскільки відсутні докази направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення про дострокове повернення всієї взятої у Банку суми кредиту, строк погашення якого припадає на період з 03.05.2023 по 02.11.2023 відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 у справі №916/1658/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити повністю.

АТ КБ "Приватбанк" вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 у справі №916/1658/23 в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним дослідженням усіх обставин справи.

Так, посилаючись на приписі ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якою визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, апелянт наполягає на тому, що враховуючи те, що Банк скористався своїм правом вимагати дострокового повернення суми кредиту, оскільки на день подання позову Банком у ФОП Бойко С.В. вже була наявна заборгованість.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 у справі №916/1658/23 та призначено її розгляд на 09 листопада 2023 об 11:00 год.

При цьому, враховуючи офіційно зареєстроване місцезнаходження відповідача (75570, Херсонська обл., Генічеський р-н, село Чонгар, вул. Гагаріна, 7), судовою колегією було враховано, що вся територія Генічеського району знаходиться під тимчасовою окупацією з 24.02.2022, що вбачається з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.

Частиною 1 статті 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII передбачено, що якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення учасник справи вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

18.09.2023 Бойко Світлану Леонідівну було повідомлено про місце, дату і час розгляду апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 у справі №916/1658/23 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням https://swag.court.gov.ua/sud4872/gromadyanam/1/1478256/, відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судове засідання 09.11.2023 з`явився представник АТ КБ «ПриватБанк», який підтримав доводи апеляційної скарги, та наполягав на задоволенні останньої.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини своєї неявки апеляційному господарському суду не повідомив, будь-яких клопотань - не надав.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ФОП Бойко Світлани Леонідівни.

У судовому засіданні 09.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

03.11.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та Фізичною особою-підприємцем Бойко Світланою Леонідівною було укладено Кредитний договір № -КД-1 (далі - Договір).

Розділ "А" договору визначає істотні умови кредитування:

- вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія в формі одноразового надання повної суми кредитного ліміту (п.А.1);

- ліміт цього договору: 400 659,73 грн., у тому числі на наступні цілі: у розмірі 400 000,00 грн. - на ремонт магазину, купівля обладнання; у розмірі 659,73 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та у порядку передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього Договору (п.А.2);

Термін повернення кредиту 02.11.2023 (п.А.3).

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 13% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.А.6).

У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, Банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 16% річних. При цьому Банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього Договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі зазначеному в п.А.6 цього Договору, при цьому Банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п.А.6 цього Договору та дати початку її нарахування (п.А.6.1).

Пунктом А.6.2. Договору сторони узгодили, що по закінченню кожних 12 місяців з дня укладання цього Договору розмір процентів за користування кредитом, що зазначений в п.п. А.6, А.6.1, А.7 цього Договору, може бути переглянуто за ініціативою однієї із сторін, про що сторони укладають Договори про внесення змін до цього Договору. У випадку відмови позичальника від розміру процентної ставки, переглянутої за ініціативи Банку, сторони узгодили, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі облікової ставки НБУ на дату перегляду, помноженої на 3, про що Банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням дати початку їх нарахування без внесення змін до цього Договору.

У випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує Банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 26% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом (п.А.7).

Відповідно до п. А.8 Договору, проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, починаючи з дати підписання цього Договору, відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною Договору, якщо інше не передбачене пунктом 7.3 цього Договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього Договору згідно з пунктом 2.3.2 цього Договору).

Сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом "А" цього Договору, може змінюватися протягом дії Договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим Договором; збільшенні або зменшенні оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника, відкритими у Банку або в іншому банку; надходженні до Банку заяви або клопотання позичальника про зміну умов Договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів Банку, які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього Договору. Сторони визначали, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей Договір (п.А.10).

За умовами п.А.11 Договору будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим Договором або у зв`язку з ним повинні бути в письмовій формі або можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса Банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: ; адреса позичальника:, 75570 Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Чонгар, вул. Гагаріна, буд. 7, електронна пошта: 04ВО@GMAIL.COM.

Відповідно до п. 1.1 договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А. 2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.2.1.2 цього Договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Невідновлювальна кредитна лінія (далі - "кредит") надається Банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього Договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А. 10, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору. Усі істотні умови кредитування наведені у Розділі "А" цього Договору - "Істотні умови кредитування".

Банк зобов`язується: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п.1.1 цього Договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.1, 2.2.12 цього Договору (п.2.1.2 Договору).

Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього Договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього Договору; повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2 цього Договору (п.п. 2.2.1-2.2.3).

При настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, Банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього Договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором (п.2.3.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3.8 договору Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим Договором, має право, зокрема, вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п.2.3.2 цього Договору.

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п.А.6, А.6.1 цього Договору (п.4.1 Договору).

Пунктом п. 4.2. Договору встановлено, що відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2,2.4.1 цього Договору, позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, встановленому у п. А.7 цього Договору.

У відповідності до п. 4.3 Договору сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього Договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8 цього Договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Згідно з п. 4.7 договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами (п.6.1 Договору); цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань (п.6.2 Договору).

Додаток №1 від 03.11.2021 «Графік зменшення поточного ліміту» до Кредитного Договору №-КД-1 від 03.11.2021 визначає графік здійснення платежів отриманого кредиту у розмірі 400 000,00 грн., який передбачає обов`язок позивальника щомісячно до 3 числа місяця: з грудня 2021 по листопад 2023 включно повертати суму кредиту відповідно до графіку.

В матеріалах справи на підтвердження обставини підписання сторонами Кредитного Договору №-КД-1 від 03.11.2021 наявний протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов Договору від 03.11.2021 Банком було надано відповідачу кредит в розмірі 400 000,00 грн.

Також, місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем частково повертались Банку кошті у загальному розмірі 44 664,83 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунках відповідача у період з 03.11.2021 по 21.02.2023, наявними у матеріалах господарської справи.

З розрахунку заборгованості, наданого Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" вбачається, що у ФОП Бойко С.Л. станом на 21.02.2023 за Договором №-КД-1 від 03.11.2021:

- загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 355 335,17 грн., в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 192 937,49 грн.;

- загальний залишок заборгованості за процентами у розмірі 60 191,64 грн., в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами у розмірі 59 129,90 грн.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення Банку до господарського суду відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованих процентів.

При цьому, інших письмових доказів щодо наявних між сторонами кредитних правовідносин, зокрема, повідомлень щодо дострокового повернення кредитних коштів, направлених на адресу позичальнику будь-яким шляхом, тощо, матеріали господарської справи не містять.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені приписи законодавства, судова колегія наголошує на тому, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Водночас, за приписами ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи презумпцію правомірності договору, колегія суддів звертає увагу, що відповідний кредитний договір сторонами не оскаржувався, тому, він є дійсним.

Тобто, жодних обставин, які звільняють сторони від виконання своїх обов`язків за договором не існує.

З огляду на матеріали справи вбачається, що між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини на підставі укладення між ними Кредитного Договору №-КД-1 від 03.11.2021, на виконання якого Банком надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 400 000,00 грн., із встановленням графіку їх повернення, в редакції додатка №1 до Кредитного Договору.

При цьому, відповідачем повернуто Банку лише 44 664,83 грн.

Отже, апеляційна колегія зазначає, що за ФОП Бойко С.Л. рахується заборгованість у загальному розмірі 355 335,17 грн., з урахуванням частково сплачених сум у розмірі

Водночас, судова колегія враховує, що сторонами, під час укладення спірного Договору кредитування, було погоджено графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, відповідно до яких позичальник повинен погашати кредит, починаючи з 03.12.2021 до 02.11.2023 - щомісячно до 3 числа місяця, у сумах, зазначених у цьому Графіку (а.с. 20 зворотна сторінка).

При цьому, відповідно до наявного у матеріалах справи Графіку погашення кредиту, останнім днем погашення суми кредиту, є саме 02.11.2023.

Таким чином, судова колегія звертає увагу на те, що з урахуванням заявлених позивачем вимог, Банком, крім стягнення простроченої заборгованості за кредитом, також заявлено про дострокове повернення відповідачем всієї суми кредиту.

Як вже було зазначено вище, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У даному випадку колегія суддів звертається до правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 80-87), за змістом яких "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому, надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Також, у даній постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що при вирішенні відповідних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування (або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту). Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 06.07.2023 у справі №916/1575/21.

У цьому контексті апеляційна колегія вказує, що за вимогами Цивільного кодексу України строк договору є його істотною умовою.

Так, як зазначалось вище, у даному випадку за умовами укладеного між сторонами кредитного Договору погодили, що датою повернення кредиту є 02.11.2023.

При цьому, вказаний Договір може бути змінений, згідно з умовами п. 6.3. останнього, за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом та цим Договором порядку.

Таким чином, зміна умови Договору щодо повернення позичених клієнтом у Банку коштів у повному обсязі у даному випадку має відбуватися лише у відповідності до чинного законодавства та у порядку, встановленому Договором.

Судова колегія зазначає, що у відповідності до положень п.п. 2.3.2, 2.3.8. кредитного Договору Банк та ФОП Бойко С.Л. погодили між собою підстави та умови для виконання відповідачем зобов`язань щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів за його користування.

Вказані положення передбачають обов`язкове повідомлення Клієнта Банком про дострокове виконання відповідного Договору.

При цьому, частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Тобто Господарський кодекс України також передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Аналізуючи умови спірного кредитного договору, судова колегія дійшла висновку про те, що сторони узгодили між собою порядок зміни істотної умови договору - строку повернення позичальником кредитних коштів, який фактично регламентує по - перше, право Банку вимагати дострокового погашення кредитних зобов`язань, а по - друге, передумови для такої зміни строку погашення, пов`язані з обов`язком Банку направити позичальнику відповідне повідомлення.

Апеляційний суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц (провадження №14-600цс18), яка зазначила, що повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яке направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (ст. 257, 259 Цивільного кодексу України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Банком було направлено відповідачу будь-яке звернення: повідомлення про зміну умов Договору, чи вимога про дострокове повернення коштів.

Відтак, зважаючи на те, що строк спірного кредитного договору не закінчився, а Банк не позбавлений можливості неодноразового направлення відповідного повідомлення щодо дострокового погашення кредитної заборгованості відповідачу, судова колегія вважає, що в даному випадку вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитом є не просто звичайними заходами досудового врегулювання спору, додержання яких є неообов`язковими для сторін до звернення до суду, а умовами укладеного Договору, відповідно до яких у сторін виникають інші зобов`язання з іншими строками виконання та наслідками і недоведеність позивачем дотримання ним таких умов Договору є підставою для відмови у частині його позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що судом попередньої інстанції було надано скаржникові вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Отже, наведені АТ КБ "ПриватБанк" в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/1658/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - без задоволення.

Згідно із ст. 129 ГПК України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/1658/23 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 13.11.2023 та підписаний 20.11.2023, у зв`язку із прийняттям участі судді Ярош А.І. у підготовці для підтримання кваліфікації у НШСУ.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.