ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 Справа № 914/1897/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, Львівська область, м. Дрогобич

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м. Київ

про відшкодування вартості безпідставно набутого природного газу у розмірі 2235315,37 грн.

за участю представників:

від позивача: Будник К.А. ;

від відповідача: Мелько Л.М. ;

від третьої особи: не з`явився.

ПРОЦЕС.

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про відшкодування вартості безпідставно набутого природного газу у розмірі 2235315,37 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023, справу №914/1897/23 передано на розгляд судді Гоменюк З.П..

Ухвалою суду від 23.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19.07.2023.

28.06.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх.№16024/23).

Ухвалою від 28.06.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання, що призначене на 19.07.2023 о 14:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

17.07.2023 на електронну адресу суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення у справі (вх.№17696/23).

17.07.2023 на електронну адресу від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх.№17709/23).

18.07.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№17803/23).

Ухвалою від 19.07.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 19.07.2023, суд відклав підготовче засідання на 09.08.2023.

20.07.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх.№18017/23).

Ухвалою від 21.07.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання, що призначене на 09.08.2023 о 13:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

31.07.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№318784/23).

02.08.2023 засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про зміну предмета позову (вх.№3010/23).

04.08.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№19205/23).

Ухвалою від 09.08.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 09.08.2023, суд задовольнив заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 02.08.2023 за вх.№3010/23 про зміну предмету позову, прийняв таку до розгляду та ухвалив здійснювати розгляд справ з врахуванням зміненого предмету позову, продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 13.09.2023.

11.09.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на заяву про зміну предмета позову (вх.№22000/23).

12.09.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів та документів (вх.№22180/23).

12.09.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі №914/1897/23 (вх.№22137/23).

Ухвалою від 13.09.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.10.2023.

Ухвалою від 02.10.2023 суд призначив розгляд справи по суті на 18.10.2023 у зв`язку з призначенням судді З.П. Гоменюк прийняти участь у підготовці суддів місцевих господарських судів у період з 09.10.2023 по 13.10.2023 включно.

03.10.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, що призначено на 18.10.2023 о 13:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№23899/23).

17.10.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відпустці (вх.№25063/23).

Ухвалою від 18.10.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 18.10.2023, суд ухвалив відкласти розгляд справи по суті на 08.11.2023.

Ухвалою від 08.11.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 08.11.2023, суд відклав розгляд справи по суті на 15.11.2023.

13.11.2023 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 13.11.2023) від представника відповідача надійшли письмові пояснення у справі (вх.№27584/23).

14.11.2023 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 13.11.2023) від представника позивача надійшли пояснення у справі (вх.№27648/23).

У судове засідання 15.11.2023 у режимі відеоконференції з`явився представник позивача. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити такі.

У судове засідання 15.11.2023 з`явився представник відповідача. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував. Щодо заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у судове засіданні 15.11.2023 не з`явилась, явку повноважного представника до суду не забезпечила. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерувала.

У судовому засіданні 15.11.2023 суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо дослідив докази. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

У судовому засіданні 15.11.2023, після повернення з нарадчої кімнати, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідно до Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 на АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку, визначених у Положенні №867.

06.10.2020 року на підставі Положення №867 між НАК «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради укладено договори постачання природного газу (далі Договори ПСО) №20/21-2026-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21.

Відповідно до п. 2.1. Договорів ПСО, позивач зазначає, що сторони погодили порядок та обсяги передачі природного газу у квітні 2021 року загальним обсягом 153 тис. куб. м., а саме: 120 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2086-ТЕ-21; 30 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2087-БО-21; 3 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2088-КП-21.

Позивач зазначає, що у Договорах ПСО сторони дійшли згоди щодо механізму, відповідно до якого постачання природного газу здійснюється виключно за умови дотримання КП «Стебниктеплоенерго» ДМР вимог пункту 11 Положення №867. При цьому, споживач самостійно контролює використання газу та самостійно припиняє його використання у випадку порушення вимог щодо розрахунків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що КП «Стебниктеплоенерго» ДМР порушив вимоги п. 11 Положення №867, у зв`язку з чим у позивача не було правових підстав постачати КП «Стебниктеплоенерго» ДМР природний газ у квітні 2021 року, а в останнього виник обов`язок самостійно припинити використання природного газу у зазначеному періоді.

Відтак, з 01.04.2021 року позивач перестав бути постачальником для КП «Стебниктеплоенерго» ДМР на підставі Договорів ПСО, виключивши споживача з Реєстру.

Суть порушення споживача, на думку позивача, полягає у наступному. Пунктом 11 Положення №867 передбачено, що виробник теплової енергії має право з 01.11.2018 по 01.05.2021 року придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК «Нафтогаз України» у разі укладення договору постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України» та виконання однієї із умов, що перелічені в цьому пункті.

Відтак, згідно цього пункту, КП «Стебниктеплоенерго» ДМР мав право придбавати газ у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання хоча б однієї із зазначених вище умов, проте споживачем жодної з таких умов не виконано.

Згідно із відомостями інформаційної платформи КП «Стебниктеплоенерго» ДМР спожив природний газ у квітні 2021 обсягом 67573,67 куб. м..

Оскільки позивач не подавав обсяги природного газу для відбору КП «Стебниктеплоенерго» ДМР, проте у зазначений період останній відібрав 67573,63 тис. куб. м. природного газу, то наслідком є виникнення негативного небалансу позивача у розмірі різниці між поданими позивачем в газотранспортну систему та відібраними споживачем обсягами природного газу, що підтверджується алокацією оператора газотранспортної системи.

Одночасно, позивач повідомляє про те, що 22.04.2021 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №294, відповідно до якого вирішено реорганізувати КП «Стебниктеплоенерго» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, яке стає правонаступником прав та обов`язків КП «Стебниктеплоенерго».

Листом від 01.07.2021 Дрогобицькою міською радою повідомлено НАК «Нафтогаз України» про визнання КП «Дрогобичтеплоенерго» правонаступником КП «Стебниктеплоенерго».

Відтак, позивач вважає, що саме КП «Дрогобичтеплоенерго», як правонаступник КП «Стебниктеплоенерго», є належним відповідачем у спорі щодо повернення безпідставно набутого майна - природного газу.

На думку позивача, відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме природний газ у загальному обсязі 67573,63 тис. куб. метрів. А у випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, то, як вважає позивач, відповідач на підставах, передбачених ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, буде зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна.

Таким чином, позивач, розраховуючи вартість безпідставно набутого майна природного газу виходить з того, що середній рівень цін на природний газ відповідно до публікацій інформаційних видань з 01.11.2022 по 29.11.2022 та за результатами торгів природним газом становить 27,5664 грн. за тис. куб. м. без ПДВ.

Таким чином, позивач вважає, що вартість безпідставно відібраного КП «Дрогобичтеплоенерго» природного газу становить 2235315,37 грн (27,5664 ціна газу без ПДВ х 67573,67 обсяг газу = 1862762,8166 грн без ПДВ + 20% ПДВ = 2235315,37 грн).

Таким чином, позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 67573,63 куб. м.

З урахуванням заяви про зміну предмета позову (вх.№3010/23 від 02.08.2023), позивач просить про стягнення із відповідача вартості безпідставно набутого природного газу у розмірі 2235315,37 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, скерувавши до суду відзив на позовну заяву (вх.№18784/23 від 31.07.2023) у якому зазначає, що відповідно до рішення сесії Дрогобицької міської ради від 22.04.2021 року, №294 КП «Стебниктеплоенерго» ДМР реорганізовано шляхом приєднання до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради.

Відтак, з метою покращення фінансового становища підприємств теплоенергетики та підприємств водопостачання і водовідведення України, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії прийнятий Закон України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (надалі Закон України №1730).

Згідно зі ст. 5 Закону України №1730 реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за розподіл природного газу, використаний станом на 01.06.2021 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ).

На виконання Закону України №1730 КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР звернулось із заявою у Мінрегіон для внесення змін у Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу щодо включення КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР з кредитором АТ НАК «Нафтогаз України» із заборгованістю, у тому числі КП «Стебниктеплоенерго» ДМР, яка рахується станом на 01.06.2021 і непогашена станом на 01.11.2021.

Зазначена заява була розглянута та задоволена відповідно до наказу Мінрегіону від 21.12.2022 №347, згідно якого по КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР було внесено зміни в Реєстр.

На виконання вимог ч. 8 ст. 5 Закону України №1730 КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР уклало договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з позивачем з урахуванням переведеного боргу за спожитий природний газ з КП «Стебниктеплоенерго» ДМР на підставі договору переведення боргу від 27.09.2021 №2021/2086/23 та акту звірення розрахунків станом на 31.05.2022 на нового боржника КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР.

Таким чином, відповідач зазначає про те, що позовні вимоги сформовані щодо споживання КП «Стебниктеплоенерго» ДМР у квітні 2021 року природного газу безпідставно, однак, зазначене, на думку КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР не відповідає дійсності з огляду на те, що між КП «Стебниктеплоенерго» ДМР та АТ «НАК» «Нафтогаз України» укладено додаткову угоду від 28.04.2021 року 9 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 року №20/21-2086-ТЕ-21, у якій зазначено, що споживач - КП «Стебниктеплоенерго» ДМР зобов`язується сплатити за використаний природний газ з 01.04.2021 по 30.04.2021 з урахуванням тарифу на послуги транспортування по ціні - 7976,42 грн з ПДВ.

Враховуючи зазначені обставини, відповідач вважає, що договірні відносини між КП «Стебниктеплоенерго» ДМР та позивачем щодо використаного природного газу у квітні 2021 року врегульовані на підставі договору про постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21.

Заперечуючи щодо заяви позивача про зміну предмета позову, відповідач у своєму відзиві на заяву про зміну предмета позову від 11.09.2023 за вх.№22000/23 зазначає про те, що на думку позивача, відповідач безпідставно набув природний газ з ресурсу НАК «Нафтогаз України», без згоди останнього, однак, відповідач наголошує на тому, що зазначене твердження спростовується наявною додатковою угодою від 28.04.2021 №9 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21.

Одночасно, відповідач звертає увагу суду на те, що зазначена додаткова угода укладена після закінчення опалювального сезону (28.04.2021) за умовами якої, споживач - КП «Стебниктеплоенерго» ДМР зобов`язується сплатити за використаний природний газ з 01.04.2021 по 30.04.2021 з урахуванням тарифу на послуги з транспортування по ціні - 7976,42 грн з ПДВ. Таким чином, відповідач вважає, що питання відбору природного газу з ресурсу позивача було врегульоване додатковою угодою в якій зазначена ціна та період у якому використаний природний газ.

Водночас, відповідач повідомляє щодо розрахунку за використаний природний газ КП «Стебниктеплоенерго» ДМР до його реорганізації шляхом приєднання до правонаступника КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР шляхом укладення договору про реструктуризацію заборгованості у відповідності до підписаних актів звірки взаєморозрахунків.

Відповідач одночасно покликається на те, що за приписами статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування Інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи усі наведені обставини, КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР просить суд відмовити у задоволені заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Пояснення третьої особи.

У своїх письмових поясненнях від 17.07.2023 за вх.№17696/23 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» зазначає про те, що за твердженням НАК «Нафтогаз України», КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (як правонаступника Комунального підприємства «Стебниктеплоенерго») порушило вимогу пункту 11 Положення №867, у зв`язку з чим у НАК «Нафтогаз України» не було правових підстав постачати КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради природний газ у квітні 2021 року, а у КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради виник обов`язок самостійно припинити використання природного газу у зазначеному періоді.

Одночасно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач вказує про те, що «...квітні 2021 року оператор газотранспортної системи самостійно зареєстрував постачальника НАК «Нафтогаз України» за споживачем КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (правонаступник Комунального підприємства «Стебниктеплоенерго») на інформаційній платформі, що підтверджується відомостями з такої платформи..».

Відповідно до тверджень позивача, ТОВ «Оператор ГСТ України» повідомляє про те, що зазначеним споживачем у квітні 2021 року було спожито 67573,67 куб. м. природного газу згідно відомостей з інформаційної платформи і вказані обсяги газу були включені Оператором ГТС до обсягів газу небалансу НАК «Нафтогаз України» за вказаний період.

Враховуючи зазначене, третя особа вважає, що у ТОВ «Оператор ГТС України» була відсутня можливість відокремити подачі на точках входу для споживача, а тому стверджувати про небаланс ЗПТ, який створився та був врегульований по якомусь окремому споживачу не має можливості.

Однак, третя особа повідомляє, що замовником послуг транспортування - АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ЕІС - код 56Х502) врегульовано обсяги добових небалансів за квітень 2021 року. Обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС - кодом 56XQ0000MBBRN001 за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 внесено в алокацію постачальника АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (EIC - код 56Х502) та становлять 67573,67 куб. м.

Таким чином, ТОВ «Оператор ГТС України» вважає, що згідно з пунктом 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Законом України «Про ринок природного газу» передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства, такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними.

На Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку визначені у Положенні про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867.

Пунктом 11 Положення №867 визначено, що постачання природного газу здійснюється за спеціальними цінами, визначеними у такому Положенні та на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії та умови щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України» та погашення існуючої заборгованості, у разі виконання яких виробник теплової енергії отримував право з 01.11.2018 по 01.05.2021 придбавати природний газ у НАК Нафтогаз України.

06.10.2020 на підставі Положення №867 між НАК «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради було укладено договори постачання природного газу №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21 (далі також - Договори ПСО).

Згідно преамбул Договорів ПСО сторони укладали їх керуючись Положенням №867.

Пунктом 1.1. Договорів ПСО визначено, що постачальник зобов`язується передати споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та його оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договорів ПСО, з урахуванням додаткових угод, сторони погодили, що природний газ передається у квітні 2021 обсягом 153 тис. куб. м., а саме: 120 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2086-ТЕ-21; 30 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2087-БО-21; 3 тис. куб. м. на підставі договору №20/21-2088-КП-21.

Згідно до пункту 3.2. Договорів ПСО, постачання газу здійснюється Постачальником виключно за умови одночасного виконання всіх умов:

- виконання споживачем вимог пункту 11 Положення №867;

- включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС. Включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 11 Положення;

- відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Якщо споживач порушив умови пункту 11 Положення, постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положення не здійснює постачання газу за цим договором та не передає споживачу замовлений згідно пункту 2.1. цього договору обсяг (об`єм) природного газу (пункт 3.3. Договорів ПСО).

Відповідно до пункту 3.4. Договорів ПСО, при настанні обставин, визначених пунктом 3.3. цього договору, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газопостачання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 цього договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п.2.6 цього договору. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.

Після усунення споживачем фактів, зазначених в повідомленні, постачальник відновляє постачання природнього газу за цим договором, про що інформує споживача, в тому числі на електронну адресу (зазначену в розділі 12 цього договору).

Згідно пункту 3.5. Договорів ПСО відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 11, покладаються виключно на споживача.

Відповідно до умов п.3.6. Договорів ПСО фізичне припинення постачання природного газу за цим договором здійснює Оператор ГРМ/ГТС, зазначений в пункті 2.6. цього договору, відповідно до Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.15 №2496.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається сторонами щомісячно шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

У разі непідписання/несвоєчасного підписання сторонами відповідної додаткової угоди, сторони при оформленні актів приймання-передачі природного газу і визначенні ціни ( пункти 3.9-3.10 цього договору) користуються прейскурантом.

Відповідно до змісту пункту 6.2. Договорів ПСО, споживач зобов`язався самостійно контролювати використання газу, припиняти використання природного газу в разі порушення строків оплати за договором, а також у інших випадках передбачених договором та законодавством.

Відповідно до пункту 10.3 Договорів ПСО сторони погодили порядок внесення змін до договорів: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженим представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.4 та 10.5 цих договорів.

Пунктом 10.6. Договорів ПСО сторони зафіксували, що Договори ПСО з усіма додатками і доповненнями, складені за повного розуміння предмета та умов.

Відповідно до пункту 11.1 Договорів ПСО, такі набирають чинність з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

26.10.2020 року між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №1 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 жовтня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року (включно) за цим договором складає 5374,100 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6448,920 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5498,26 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6597.91 грн.».

23.11.2020 між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №2 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 листопада 2020 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) за цим договором складає 5375,370 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6450,444 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5499,53 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6599.44 грн.».

22.12.2020 між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №3 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 грудня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) за цим договором складає 6103,100 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7323,720 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6227,26 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7472,71 грн.».

29.01.2021 між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №4 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21. відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 січня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) за цим договором складає 7331,45 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8797,74 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 7455,61 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8946,73 грн.».

26.02.2021 між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №5 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21. відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 лютого 2021 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) за цим договором складає 6841,15 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8209,38 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6965,31 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8358,37 грн.».

26.03.2021 між постачальником та споживачем було підписано додаткові угоди №6 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21.

Відповідно до п. 1. додаткових угод №6 від 26.03.2023, сторони погодили, що пункти 2.5 Розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» цих Договорів ПСО викладаються у наступній редакції: « 2.5. У будь якому випадку підтвердженим обсягом використання природною газу у відповідному розрахунковому періоді за цим договором є фактично використаний споживачем обсяг природного газу за цим договором, підтверджений актом приймання-передачі природного газу, оформлений сторонами відповідно до розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» цього договору.».

Пунктом 2 додаткових угод №6 від 26.03.2023 сторони доповнили пункт 3.10 Розділу 3. «Порядок та умови передачі природного газу» Договорів ПСО абзацом у наступній редакції: «Невідповідність фактично використаних споживачем у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу замовленим обсягам, визначеним в пункт 2.1. цього договору, не є підставою для не оформлення сторонами актів приймання-передачі.»

Пунктом 3 додаткових угод №6 від 26.03.2023 сторони узгодили, що з 01 березня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 березня 2021 за цим договором складає 6279,77 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7535,724 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 березня 2021 року природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6403,93 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7684,72 грн.».

Згідно з пунктом 5 додаткових угод №6 від 26.03.2023 решта умов Договорів ПСО залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 6 додаткових угод №6 від 26.03.2023, такі набувають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою та поширює дію пунктів 1 і 2 цих додаткових угод на відносини, що фактично склалися між сторонами з дати укладання цих договорів, дію пункту 3 - з 01.03.2021 року, а дію пункту 4 з 01.02.2021 року.

01.04.2021 між постачальником та споживачем було підписано додаткову угоду №7 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 сторони доповнили пункт 5.1. Розділу 5 «Порядок та умови проведення розрахунків» цього договору підпунктом 5.1.1 у наступній редакції : « 5.1.1 Оплата за природний газ, переданий за період з січня по квітень 2021 року, здійснюється споживачем двома частинами та виключно грошовими коштами наступним чином: до 25 числа (включно) місяця , наступного за місяцем постачання газу, споживач зобов`язаний сплатити вартість природного газу (В0), розраховану за формулою; до 30 вересня 2021 року (включно) споживач зобов`язаний сплатити вартість природного газу, яка дорівнює ВВ».

Одночасно, додатковою угодою №7 від 01.04.2021 сторони доповнили п.6.2 Розділу 6 «права та обов`язки сторін підпунктом 9» в наступній редакції: « 9) У разі зміни/перегляду тарифу на послуги з теплопостачання для населення (ціни в вартості теплової енергії) у період по 30 квітня 2021 року (включно) та врахованої в тарифі/вартості ціни природного газу (без урахування ПДВ та тарифу на транспортування), споживач зобов`язаний надати постачальнику нову довідку і підписати додаткову угоду з визначенням нового значення Цт».

09.04.2021 між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та споживачем було підписано додаткову угоду №8 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 та додаткові угоди №7 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2087-БО-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких Державне комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» було перейменовано у Комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради, на підставі рішення третьої сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради від 12.03.2021 №228, у якій визначили, що тексту договору слова «Державне комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» замінити словами «Комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради». Одночасно, сторони дійшли згоди та виклали пункт 3 додаткової угоди №8 від 09.04.2021 року, зазначивши, що така угода набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 02.04.2021 року.

28.04.2021 між постачальником та споживачем було підписано додаткову угоду №9 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 та додаткові угоди №8 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких сторони узгодили, що з 01 квітня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) за цим договором складає 6522,860 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7827,432 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6647,02 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7976,42 грн.».

26.03.2021 за №23/3-417-21 НАК «Нафтогаз України» на адресу споживача скерувало повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання, у якому зазначило про вимогу самостійно припинити газопостачання з 07 год. 00 хв. 01. квітня 2021 року.

Позивач зазначає про те, що КП «Стебниктеплоенерго» порушило вимоги пункту 11 Положення №867, у зв`язку з чим у НАК «Нафтогаз України» не було правових підстав постачати споживачу природний газ у квітні 2021 року, а у КП «Стебниктеплоенерго» виник обов`язок самостійно припинити використання природного у зазначеному періоді.

Пунктом 11 Положення №867 передбачено, що виробник теплової енергії має право з 01.112018 по 01.05.2021 придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК «Нафтогаз України» у разі укладення договору постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України» та виконання певних умов, зокрема;

- досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій), за усіма укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 відсотків (у період з 01.12.2018 до 01.04 2019 не нижче 78 відсотків, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16.11.2018 до 01.04.2019 та у період з 01.10.2019 до 01.05.2021 - не нижче 60 відсотків); або

- укладення з НАК «Нафтогаз України» договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний і аз згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору, або

- подання виробником теплової енергії до НАК «Нафтогаз України» погодженого НАК «Нафтогаз України» та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 щодо всіх договорів з НАК «Нафтогаз України»), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК «Нафтогаз України», та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ.

Позивач зазначає про те, що згідно пункту 11 Положення №867 КП «Дрогобичтеплоенерго» мало право придбавати газ у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання хоча б однієї із зазначених вище умов, проте споживач такі умови не виконав.

Відтак, з 01.04.2021 НАК «Нафтогаз України» перестало бути постачальником для КП «Стебниктеплоенерго» на підставі Договорів ПСО, виключивши споживача з Реєстру.

У квітні 2021 Оператор газотранспортної системи зареєстрував постачальника НАК «Нафтогаз України» за споживачем КП «Стебниктеплоенерго» на інформаційній платформі, що підтверджується відомостями з такої платформи.

Згідно відомостей з інформаційної платформи у спірний період, КП «Стебниктеплоенерго» спожило природний таз загальним обсягом 67573,67 куб. м..

Третьою особою було надано до суду письмові пояснення, у яких повідомляється, що обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС - кодом 56Х502 у період з 01.04.2021 по 30.04.2021 внесено в алокацію АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (EIC - код 56Х502) та становлять 67573,67 куб. м.

Таким чином, позивач зазначає, що не подавав природний газ для відбору споживачу, проте у зазначений період КП «Стебниктеплоенерго» відібрало 67573,63 куб м природного газу, що призвело до негативного небалансу НАК «Нафтогаз України» у розмірі різниці між поданими НАК «Нафтогаз України» у газотранспортну систему та відібраними КП «Стебниктеплоенерго» обсягами природного газу, що підтверджується алокацією оператора газотранспортної системи. Зазначене, на думку позивача, призвело до виникнення у НАК «Нафтогаз України» обов`язку здійснити плату за такий небаланс.

23.12.2019 між НАК «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» було укладено договір на транспортування природного газу №.

Відповідно до положень пунктів 8.4., 9.3., 9.6. договору № НАК «Нафтогаз України» має сплати ТОВ «Оператор TTC» вартість добових небалансів на підставі надісланого рахунку, навіть за умови незгоди з вартістю добових небалансів, а також ще до врегулювання розбіжностей у судовому порядку.

Відповідно до положень пунктів 9 1., 9.2. договору № у разі виникнення у НАК «Нафтогаз України» добового небалансу ТОВ «Оператор ГTC « здійснює купівлю/продаж природного газу НАК «Нафтогаз України» в обсягах добового небалансу. Відповідно до положень пункту 6 глави 6 розділу XIV Кодексу TTC, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

23.06.2020 року між НАК «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» було укладено додаткову угоду №1 до договору транспортування природного газу від 23.12.2019 року №.

23.07.2020 року між НАК «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» було укладено додаткову угоду №2 до договору транспортування природного газу від 23.12.2019 року №.

Таким чином, позивач зазначає, що у момент отримання природного газу на точці виходу ГТС для врегулювання негативного небалансу, такий газ подається вже як придбаний замовником в ТОВ «Оператор ГТС», а тому НАК «Нафтогаз України», як власник придбаного таким чином газу, має за нього розрахуватися з ТОВ «Оператор ГТС» навіть за наявності заперечень.

30.04.2021 ТОВ «Оператор ГТС» було складено односторонній акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021.

У відповідності до змісту акта №04-2021, ТОВ «Оператор ГТС» на підставі договору № здійснено врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України» обсягом 25985870,14 куб. м. на загальну суму 238068148,23 грн (з них - 67573,67 куб. м відібраних КП «Стебниктеплоенерго» у квітні 2021).

20.05.2021 НАК «Нафтогаз України» здійснено оплату ТОВ «Оператор ГТС» 238068148,23 грн за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 згідно акту №04-2021, що підтверджується банківською випискою від 20.05.2021.

Таким чином, позивач стверджує, що у квітні 2021 природний газ був відібраний КП «Стебниктеплоенерго» саме з ресурсу НАК «Нафтогаз України», однак без згоди останнього та не на підставі Договорів ПСО.

22.04.2021 року Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №294 «Про реорганізацію юридичної особи - Комунального підприємства «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради шляхом приєднання до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради».

01.07.2021 за вих.№01/474 КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради скерувало НАК «Нафтогаз України» прохання про переведення боргу КП «Стебниктеплоенерго» ДМР у сумі 17476156,52 грн на КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР шляхом підписання договору переведення боргу у зв`язку з проведенням процедури реорганізації Комунального підприємства «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради.

27.09.2021 року між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (кредитор), Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради (первісний боржник) та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (новий боржник) було укладено договір №2021/2086/23 про переведення боргу.

Відповідно до п. 1.1 договору про переведення боргу, за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного божника перед кредитором за договором про постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 (далі - зобов`язаний) укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та змінює первісного боржника у зобов`язанні.

Кредитор дійсним дає згоду на зміну первісного боржника у зобов`язанні новим боржником та на укладення цього договору на встановлених у ньому умовах (п. 1.2 договору про переведення боргу).

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 10564414,31 грн (п. 2.1. договору про переведення боргу).

Відповідно до п. 8.1. договору про переведення боргу, такий набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно з актом звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 року, загальна заборгованість за Договорами ПСО становить 52288204,20. Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками НАК «Нафтогаз України» та КП «Дрогобичтеплоенерго» із проставленням відбитків мокрих печаток сторін.

27.09.2021 року між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (кредитор), Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради (первісний боржник) та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (новий боржник) було укладено договір №2021/4075/23 про переведення боргу.

Відповідно до п. 1.1 договору про переведення боргу, за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного божника перед кредитором за договором про постачання природного газу від 24 вересня 2019 №4075/1920-ТЕ-21 (далі - зобов`язаний) укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та змінює первісного боржника у зобов`язанні.

Кредитор дійсним дає згоду на зміну первісного боржника у зобов`язанні новим боржником та на укладення цього договору на встановлених у ньому умовах (п. 1.2 договору про переведення боргу).

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 6737451,55 грн (п. 2.1. договору про переведення боргу).

Відповідно до п. 8.1. договору про переведення боргу, такий набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

03.10.2022 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради укладено договір №34/7/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Згідно з положеннями п. 1 договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, предметом договору визначено, що кредитор та боржник домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась у боржника перед кредитором станом на 1 червня 2021 року та не погашена станом на 31 травня 2022 року згідно з договором постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21, з урахуванням договору про переведення боргу від 27.09.2021 №2021/2086/21 (далі - заборгованість), шляхом розстрочення на 84 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1 договору, становить 7442059,46 грн, що підтверджується актом звірення взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною ( додаток 1).

Згідно до п. 19 договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони підтверджують, що договір підписано ними з усвідомленням його предмета та умов, а також уповноваженими на його підписання представниками сторін.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та погодження з гарантом і діє до 30.03.2029 року (включно).

Відповідно до додатку №1 (акт звіряння розрахунків станом на 31.05.2022) до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, заборгованість КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР перед АТ «НАК «Нафтогаз Україна» становить 7442059,46 грн.

Згідно з додатком №2 (графік погашення заборгованості за спожитий природний газ) до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони погодили суму та термін погашення заборгованості.

30.04.2021 року складено акт №ЛВЯ81044696 між Оператором ГРМ АТ «ОГС «Львівгаз» та КП «Стебниктеплоенерго» ДМР за розподіл природного газу на загальну суму 326431,26 грн з урахуванням ПДВ.

09.01.2023 НАК «Нафтогаз України» звернулось до КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради з вимогою №23/2-144/1.4-23 щодо повернення безпідставно набутого майна.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

22.04.2021 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №294, відповідно до якого вирішено реорганізувати Комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» ДМР шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, яке стає правонаступником прав та обов`язків КП «Стебниктеплоенерго» ДМР.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.08.2022 внесено запис №021001613 про припинення КП «Стебниктеплоенерго» у результаті реорганізації.

Згідно з частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичних осіб, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Враховуючи вище наведене, Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, як правонаступник КП «Стебниктеплоенерго», є належним відповідачем у цій справі.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на підставі Положення №867, 06.10.2020 року між НАК «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради укладено договори постачання природного газу №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21 (далі також - Договори ПСО).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (далі Положення), на позивача покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку визначені у Положенні.

Правові засади функціонування в Україні ринку природного газу визначені Законом України від 09.04.2015 №329-VIII «Про ринок природного газу».

Поміж встановлених ст. 3 Закону України «Про ринок природного газу» принципів, за якими функціонує ринок природного газу на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, є, зокрема, і такі:

забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема, шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

вільного вибору постачальника природного газу;

невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема:

1) укласти договір про постачання природного газу;

2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;

3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу;

4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу;

5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, що затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКІІ) від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), якщо для споживача відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем па інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками Реєстр закріплених за ними споживачів. У разі якщо споживач, який додатково включений до Реєстру постачальника із спеціальними обов`язками буде виключений з Реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками. Зазначені норми Кодексу ГТС наділили оператора газотранспортної системи правом самостійно реєструвати на інформаційній платформі постачальника із спеціальними обов`язками за споживачем, у визначених випадках.

У квітні 2021 Оператор газотранспортної системи зареєстрував постачальника НАК «Нафтогаз України» за споживачем КП «Стебниктеплоенерго» ДМР на інформаційній платформі, що підтверджується відомостями з такої платформи.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник стає відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Загальний зміст положень глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС свідчить, що подача замовником послуг транспортування обсягів природного газу в газотранспортну систему протягом кожної газової доби повинна дорівнювати сукупності відборів таким замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи протягом цієї газової доби. Коли сукупна добова подача замовником природного газу в газотранспортну систему менша за сукупний відбір цим замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи виникає негативний небаланс.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації;

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 глави 83 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 зі справи №5006/18/13/2012 викладено правову позицію, згідно з якою аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Зі змісту статей 1212 і 1213 Цивільного кодексу України випливає, що зобов`язання, які виникають із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, (кондикційні зобов`язання) виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відповідно до пункту 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника.

Згідно відомостей з інформаційної платформи ТОВ «Оператор TTC» у період з 01.04.2021 по 30.04.2021 КП «Стебниктеплоенерго» ДМР внесено в алокацію АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (EIC - код 56Х502) та становлять 67573,67 куб. м. спожитого природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Пунктом 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абзацами 1-3 п. 9 розділу II Правил постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України, у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 09.04.2021 між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КП «Стебниктеплоенерго» ДМР було підписано додаткову угоду №8 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 та додаткові угоди №7 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2087-БО-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких Державне комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» було перейменовано у Комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради, на підставі рішення третьої сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради від 12.03.2021 №228, у якій визначили, що тексту договору слова «Державне комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» замінити словами «Комунальне підприємство «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради». Одночасно, сторони дійшли згоди та виклали пункт 3 додаткової угоди №8 від 09.04.2021 року, зазначивши, що така угода набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 02.04.2021 року.

У матеріалах справи міститься додаткова угода №9 від 28.04.2021 року до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 та додаткові угоди №8 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, відповідно до яких між позивачем та споживачем погоджено, що з 01 квітня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору викладається у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) за цим договором складає 6522,860 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7827,432 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язуються сплатити за використаний з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6647,02 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7976,42 грн.».

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що додатковою угодою №9 від 28.04.2021 до договору постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 та додатковими угодами №8 до договорів постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21, які укладені після закінчення опалювального сезону (28.04.2021) за умовами яких, споживач - КП «Стебниктеплоенерго» ДМР зобов`язується сплатити за використаний природний газ з 01.04.2021 по 30.04.2021 з урахуванням тарифу на послуги з транспортування по ціні - 7976,42 грн з ПДВ. Таким чином, суд вважає, що питання відбору природного газу з ресурсу позивача було врегульоване додатковими угодами від 28.04.2021 року, у яких сторони погодили ціну та період у якому використаний природний газ.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності зі статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 01.07.2021 за вих.№01/474 КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради скерувало НАК «Нафтогаз України» прохання про переведення боргу КП «Стебниктеплоенерго» ДМР у сумі 17476156,52 грн на КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР шляхом підписання договору переведення боргу у зв`язку з проведенням процедури реорганізації Комунального підприємства «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради.

У матеріалах справи міститься договір №2021/2086/23 про переведення боргу, укладений між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (кредитор), Комунальним підприємством «Стебниктеплоенерго» Дрогобицької міської ради (первісний боржник) та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (новий боржник). Відповідно до п. 1.1 договору про переведення боргу, за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного божника перед кредитором за договором про постачання природного газу від 06.10.2020 №20/21-2086-ТЕ-21 (далі - зобов`язаний) укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та змінює первісного боржника у зобов`язанні.

Судом встановлено, що відповідно до акта звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 року, загальна заборгованість за Договорами ПСО становить 52288204,20. Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками НАК «Нафтогаз України» та КП «Дрогобичтеплоенерго» із проставленням відбитків мокрих печаток сторін. Докази містяться у матеріалах справи.

Судом враховано, що 27.09.2021 року АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (кредитор), КП «Стебниктеплоенерго» ДМР (первісний боржник) та КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР (новий боржник) уклади договір №2021/4075/23 про переведення боргу. Відповідно до п. 1.1 договору про переведення боргу, за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного божника перед кредитором за договором про постачання природного газу від 24 вересня 2019 №4075/1920-ТЕ-21 (далі - зобов`язаний) укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та змінює первісного боржника у зобов`язанні. Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 6737451,55 грн (п. 2.1. договору про переведення боргу).

Також, судом встановлено, що у матеріалах справи міститься договір 03.10.2022 №34/7/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, що укладений між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради. Сторони дійшли згоди про те, що сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1 договору, становить 7442059,46 грн. Зазначене також підтверджується актом звірення взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною (додаток 1). Згідно з п. 19 договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони підтверджують, що договір підписано ними з усвідомленням його предмета та умов, а також уповноваженими на його підписання представниками сторін. Сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та погодження з гарантом і діє до 30.03.2029 року (включно).

Відтак, відповідно до додатку №1 (акт звіряння розрахунків станом на 31.05.2022) до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, заборгованість КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР перед АТ «НАК «Нафтогаз Україна» становить 7442059,46 грн. Згідно з додатком №2 (графік погашення заборгованості за спожитий природний газ) до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони погодили суму та термін погашення заборгованості.

Суд зазначає, що у контексті вищенаведених обставин, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 1 Закону України №1730 заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування. До такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1730 реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, які утворилися станом на 01 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

Вимоги щодо реструктуризації заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу і транспортування визначені у статті 5 Закону України №1730.

Отже, Закон України №1730 передбачає обов`язкове укладення, зокрема між теплопостачальними / теплогенеруючими організаціями, що належать до державної та комунальної форм власності, та оператором газорозподільних систем, договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу природного газу, у разі якщо:

- така заборгованість утворилася станом на 01.06.2021 року;

- сума заборгованості підтверджена актом звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості;

- боржник (теплопостачальна/ теплогенеруюча організація) включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та в реєстрі міститься інформація про обсяг кредиторської заборгованості боржника, що підлягає врегулюванню згідно із Законом №1730;

- реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальної / теплогенеруючої організації, що належить до державної / комунальної форм власності, погоджена з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.09.2019 у справі №924/831/17.

Верховний Суд у справі №924/1022/17 (постанова від 06.11.2019 року) констатує, що встановивши наявність порушеного права заявника, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення його до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 11.08.2021 у справі №909/436/20, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 06.10.2021 у справі №925/1546/20).

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі «non concedit contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

По суті згаданий принцип римського права venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel - однієї з найважливіших доктрин загального права. У системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud. Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі №910/10444/20, від 24.10.2019 у справі №904/3315/18).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №902/959/19, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 та від 04.12.2019 №916/1727/17.

При цьому суд звертає увагу і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17 та від 10.09.2019 у справі №916/2403/18, щодо дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору. з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків. який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 у справі №910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Отже, виходячи із принципу добросовісності та з урахуванням доктрини заборони суперечливої поведінки, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що КП «Стебниктеплоенерго» ДМР у квітні 2021 року відібрав з ресурсу НАК «Нафтогаз України» природний газ без згоди останнього та не на підставі Договорів ПСО від 06.10.2020 року.

Матеріалами справи спростовується позиція позивача про те, що у період квітня 2021 року сторонами не було узгоджено правових підстав на поставку природного газу КП «Стебниктеплоенерго» ДМР, так як, позивачем у подальшому укладено з відповідачем договір переведення боргу та договір про реструктуризацію заборгованості КП «Стебниктеплоенерго» ДМР, що свідчить про те, що на момент укладення таких договорів, з урахуванням підписаних актів звіряння заборгованості з обох сторін, у НАК «Нафтогаз України» не існувало претензій щодо періоду та суми заборгованості, яка виникла за Договорами ПСО та додатковими угодами до них. А відтак, суд розцінює поведінку позивача як суперечливу.

Твердження позивача про те, що у квітні 2021 природний газ був відібраний КП «Стебниктеплоенерго» саме з ресурсу НАК «Нафтогаз України» без згоди останнього та не на підставі Договорів ПСО, суд оцінює критично, оскільки між відповідачем і позивачем у цей спірний період (квітень 2021 року) діяли Договори ПСО від 06.10.2020 року, з урахуванням укладених додаткових угод до цих Договорів ПСО, а саме додаткових угод від 28.04.2021 року із зобов`язанням споживача сплатити за використаний з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6647,02 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7976,42 грн.

Факт розрахунків відповідачем по оплаті за надані послуги по вказаним Договорам ПСО за договором реструктуризації заборгованості КП «Стебниктеплоенерго» ДМР перед АТ «НАК «Нафтогаз України» позивачем не оспорюється і підтверджується відповідними актами звіряння взаєморозрахунків, підписаними сторонами.

Таким чином, на підставі договору про реструктуризацію заборгованості від 03.10.2022 №34/7/1730-РЗ позивач та відповідач дійшли згоди про наявність заборгованості КП «Стебниктеплоенерго» ДМР за спожитий природний газ перед НАК «Нафтогаз України» у сумі 7442059,46 грн, а також погодили графік погашення такої заборгованості терміном до 30.09.2029 року (включно).

Відтак, суд вважає, що посилання позивача на безпідставне набуття відповідачем у квітні 2021 року природного газу в обсязі 67573,67 куб. м. є необґрунтованим, а його відшкодування у розмірі 2235315,37 грн є неправомірним та безпідставним з огляду на погоджений договір реструктуризації заборгованості №34/7/1730-РЗ від 03.10.2022 року, що включає наявну заборгованість КП «Стебниктеплоенерго» ДМР у квітні 2021 року, яка виникла з 01.04.2021 по 30.04.2021 року за ціною, визначеною у додаткових угодах від 28.04.2021 року.

Суд також враховує, що за умовами п. 2.1 Договорів ПСО від 06.10.2020 року №20/21-2086-ТЕ-21, №20/21-2087-БО-21, №20/21-2088-КП-21 було передбачено постачання природного газу у період з жовтня 2020 по квітень 2021 і визначено обсяг постачання газу помісячно у цьому періоді.

Особою, відповідальною за негативний баланс природного газу у позивача за квітень 2021 року є не відповідач, а тому вимога про відшкодування вартості безпідставно набутого майна до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради є необґрунтованою та недоведеною НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 74 Господарського кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №756/8056/19).

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (справи «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»), де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів, які б довели фактичні обставини справи на які останній покликається при зверненні до суду із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає позовні вимоги про відшкодування відповідачем вартості безпідставно набутого природного газу у розмірі 2235315,37 грн не обґрунтованими, без належних підтверджуючих доказів, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наданих суду доказів, аналізуючи усі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74,76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.11.2023.

Суддя Гоменюк З.П.