ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 Справа № 914/2551/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Приватного підприємства «ОНІКС-СОФТ», м. Одеса;

до відповідача: Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», м. Львів;

про: стягнення 89 899,60 грн

за участю представників: не викликалися.

Обставини розгляду справи.

Приватне підприємство «ОНІКС-СОФТ», м. Одеса звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», м. Львів про стягнення 89 899,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.08.2023 позовну заяву Приватного підприємства «ОНІКС-СОФТ» залишено без руху у зв`язку із ненаданням до матеріалів позову документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копій всіх доданих до позовної заяви документів, а також непідписанням позивачем чи його представником розрахунку основної суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних.

05.09.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено докази відправлення відповідачу копій всіх доданих до позовної заяви документів та розрахунок заборгованості, підписаний позивачем.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань. Зобов`язано відповідача подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі №914/2551/23 від 11.09.2023 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача - Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент надходження позову до суду: 79037, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, б. 212, корпус 2.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.09.2023 направлена судом на електронну адресу, наявну в матеріалах справи, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2023 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 19.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №349.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, в силу наведених положень законодавства, ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві.

Крім того, за приписами ч. 1 ст.9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитися з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Заперечень від сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у встановлений чинним процесуальним законом строк не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до ч. 9 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 18.01.2021 між ПП «ОНІКС-СОФТ» та ПП "МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ" було укладено Договір постачання програмної продукції №180121.

Позивач вказує, що відповідачем зобов`язання за вказаним договором не виконано, оплату поставленої продукції не здійснено, у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість в розмірі 67 485,00 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 18 592,56 грн інфляційних втрат, 3 067,52 грн 3% річних та 754,52 грн пені.

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

18.01.2021 між ПП «ОНІКС-СОФТ» (постачальник, позивач у справі) та ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» (замовник, відповідач у справі) було укладено Договір постачання програмної продукції №180121 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується за замовленням замовника здійснювати постачання програмної продукції, в тому числі, в електронному вигляді через мережу Інтернет (каналами електронних засобів зв`язку), а замовник зобов`язується приймати та оплачувати програмну продукцію в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування, перелік, вартість, кількість примірників програмної продукції визначається в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

На підставі Договору, п.3 Специфікації №1 від 17.01.2022, п.3 Специфікації №2 від 07.02.2022, позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки:

- рахунок на оплату № ФР-000301 від 17 січня 2022 на суму 28 395,00 грн;

- рахунок на оплату № ФР-000302 від 7 лютого 2022 на суму 28 290,00 грн;

- рахунок на оплату № 315 від 31 березня 2022 на суму 10 800,00 грн.

Згідно п. 3.2. Договору, оплата програмної продукції замовником здійснюється на умовах 100% передплати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту направлення постачальником рахунку.

Судом з`ясовано, що між постачальником та замовником було підписано наступні акти прийому-передачі програмної продукції:

- акт № 1 прийому-передачі програмної продукції від 31.01.2022 на суму 28 395,00 грн;

- акт № 2 прийому-передачі програмної продукції від 28.02.2022 на суму 28 290,00 грн;

- акт №315 від 31.03.2022 на суму 10 800,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, замовник зобов`язаний без затримки і в повному обсязі виконувати грошові зобов`язання за цим договором.

З метою врегулювання спору у досудовому порядку, позивач 31.05.2023 направив на адресу відповідача письмову вимогу № 31-05, в якій вимагав перерахувати суму заборгованості в розмірі 67 485,00 грн протягом 3-х робочих днів. Дану вимогу відповідач отримав 06.06.2023, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості поставленого товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 67 485,00 грн основного боргу, 754,52 грн пені, 3 067,52 грн 3% річних, 18 592,56 грн інфляційних втрат.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем на виконання умов Договору поставлено, а відповідачем прийнято товар (програмну продукцію) вартістю 67 485,00 грн, однак відповідачем оплата за товар в терміни, визначені в специфікаціях до Договору, проведена не була. Заборгованість відповідача у розмірі 67 485,00 грн останнім не заперечується, та додатково підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків від 23.05.2022.

Частиною другою статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 67 485,00 грн заборгованості є правомірною та обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2. Договору у разі порушення замовником строку оплати за постачання програмної продукції за цим Договором постачальник має право застосувати до замовника оперативно-господарські санкції, не заборонені чинним законодавством.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачем нараховано відповідачу 754,52 грн пені за період з 18.08.2022 по 07.10.2022 на суму заборгованості 10 800,00 грн (Акт №315 від 31 березня 2022).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній є арифметично вірним, відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 754,52 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 067,52 грн 3% річних, 18 592,56 грн інфляційних втрат.

Судом перевірено розрахунок та періоди нарахувань 3% річних та інфляційних та встановлено, що такі нараховано правильно.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 67 485,00 грн основного боргу, 754,52 грн пені, 3 067,52 грн 3% річних, 18 592,56 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», 79037, м.Львів, вул. Б.Хмельницького, буд. 212, корпус 2 (ідентифікаційний код 33617918) на користь Приватного підприємства «ОНІКС-СОФТ», 65080, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, б. 4, кв.21 (ідентифікаційний код 32726918) 67 485,00 грн основного боргу, 754,52 грн пені, 3 067,52 грн 3% річних, 18 592,56 грн інфляційних втрат та 2 684,00 грн витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13.11.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.