ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. м. Рівне Справа № 918/962/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, вул. Свіштовська, 3 м. Кременчук Полтавської області , ; ел. пошта )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" (33024, вул. Соборна, 442Г, офіс 204 м. Рівне, ; ел. пошта )

про стягнення 3 928 679 грн 06 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від позивача: Сухорук Анна Миколаївна (в режимі ВКЗ);

- від відповідача: не з`явився.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою наявних технічних засобів відео- та звукозапису з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи (підсистема відеоконференцзв`язку).

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2023 року через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Рівненської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" про стягнення 3 928 679 грн 06 коп. (з яких: 2 618 818,56 грн. - основний борг, 261 972,68 грн. - пеня, 896 160,62 грн. інфляційні втрати, 151 727,20 грн. - 3 % річних).

Ухвалою від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/962/23. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.10.2023.

09 жовтня 2023 року від відповідача надійшов відзив.

13 жовтня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 17.10.2023 відкладено підготовче засідання на 26.10.2023. Постановлено провести підготовче засідання, яке відбудеться 26.10.2023 із представником позивача Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" Сухорук Анною Миколаївною в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 26.10.2023 закрито підготовче провадження у справі № 918/962/23. Призначено справу № 918/962/23 до судового розгляду по суті на 21.11.2023. Постановлено провести підготовче засідання 21.11.2023 із представником позивача Сухорук Анною Миколаївною в режимі відеоконференції.

21 листопада 20232 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, причини неявки суд не повідомив.

Ухвала від 26.10.2023 направлялася на електронну пошту відповідача та на адресу його місцезнаходження 33024, вул. Соборна, 442Г, офіс 204 м. Рівне.

Звіт суду про направлення копії судового рішення на офіційну електронну пошту або на вказану стороною адресу електронної пошти є належним доказом отримання стороною такої копії.

Ухвала від 26.10.2023 (трек-номер відправлення 285), що направлялася на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ", повернулася до господарського суду Рівненської області із вказівкою причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, господарським судом вчинено заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, а неотримання ухвали від 26.10.2023 відповідачем є наслідком бездіяльності щодо її належного отримання.

Оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою від 26.10.2023 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місця знаходження, відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу 03.11.2023 належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

Судом встановлено, що відповідь на відзив вручена відповідачу за його адресою 19.10.2023, що підтверджується витягом із офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про національного оператора поштового зв`язку" № 10-р від 10.01.2002 виконання функцій національного оператора поштового зв`язку покладено на Публічне акціонерне товариство "Укрпошта".

Відповідно до п. 75 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, послуги поштового зв`язку оплачуються під час їх замовлення, якщо інше не передбачено відповідним договором, у національній валюті за діючими тарифами. За приписами п. 2 вказаних Правил підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень за Правилами (п. 2) застосовується штрихова позначка, що побудована за певними правилами, - штриховий кодовий ідентифікатор (трек-номер), за яким можна ідентифікувати поштове відправлення.

Також, згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону вважаються, зокрема, суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку, або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, і ПАТ "Укрпошта" є розпорядником інформації щодо універсальних послуг поштового зв`язку (умов постачання товарів, послуг та цін на них). Отже, враховуючи наведене, правомірним є використання відомостей, отриманих із офіційного сайту ПАТ "Укрпошта".

З огляду на викладене вище, суд може користуватися відомостями, отриманими з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" за допомогою функції відстеження поштового відправлення за його трек-номером. До матеріалів справи може бути долучено засвідчений витяг з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 991/6905/21, провадження № 51-5497км21).

Cтрок на подання заперечень на відповідь сплинув 24.10.2023 та станом на 21.11.2023 до господарського суду така заява по суті спору не надходила.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.09.2019 між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" (покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів №1958/2/2118 (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. Одиниця виміру Товару - тонна.

Згідно з п. 3.1. Договору поставка товару здійснюється постачальником автомобільним транспортом. Базис поставки - DDP (резервуари АЗС, вказані покупцем в заявці і що належать покупцеві на праві власності або використовуються ним на інших правових підставах), згідно «Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі». Поставка товару здійснюється у відповідності із заявкою покупця, в якій зазначені усі необхідні для здійснення відвантаження реквізити для організації поставки Товару до пункту призначення.

Передача товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання акту приймання - передачі нафтопродуктів. (п. 3.2. Договору).

У відповідності до п. 3.3. Договору строк поставки: жовтень 2018 р. - грудень 2019 р.

Постачальник гарантує, що має можливість безперервного постачання Товару Покупцеві. Під безперервним постачанням мається на увазі забезпечення Постачальником можливості для Покупця отримувати Товар в будь-який час доби і в будь-який день тижня узгодженого сторонами строку поставки Товару. (п. 3.4. Договору).

Ціна Товару за одну метричну тонну вказується Сторонами у відповідних Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. (п. 4.1. Договору).

Сторони узгодили між собою та зафіксували у п. 4.2. Договору, що оплата товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку, оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60-ти календарних днів від дати передачі Товару згідно з Актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок постачальника. В рахунку постачальник вказує вартість Товару виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата товару, що постачається, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього договору, номера і дати виписки рахунку на оплату, найменування покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування товару, що підлягає оплаті.

За невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань по цьому Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та встановлену чинним законодавством України. У разі порушення строків здійснення платежів за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. (п.п 5 5.1., 5 5.2. Договору).

Строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по « 31» грудня 2019 р., а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (п. 7.1. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2019 між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" в рамках вказаного Договору було укладено Додаткову угоду, зокрема внесені зміни в розділ 3 «УМОВИ ПЕРЕДАЧІ ТОВАРУ» Договору, виклавши пункт 3.3. в наступній редакції: « 3.3. Строк поставки: з моменту підписання Сторонами Договору по « 31» грудня 2020 р.».

Також внесені зміни в розділ 7 «СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ» та викладено пункт 7.1. в наступній редакції: « 7.1. Строк дії Договору: з моменту підписання його Сторонами по « 31» грудня 2020 р., а в частині розрахунків - до повного їх здійснення."

18 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем в рамках вказаного Договору було укладено Додаткову угоду, зокрема внесені зміни в розділ 3 «УМОВИ ПЕРЕДАЧІ ТОВАРУ» Договору, виклавши пункт 3.3. в наступній редакції: « 3.3. Строк поставки: з моменту підписання Сторонами Договору по « 31» грудня 2021 р.».

Також внесені зміни в розділ 7 «СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ», виклавши пункт 7.1. в наступній редакції: « 7.1. Строк дії Договору: з моменту підписання його Сторонами по « 31» грудня 2021 р., а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.»

Судом встановлено, що протягом 2018-2020 років між сторонами існували господарські відносини та проводилися розрахунки. При цьому відповідач у вказаному періоді своєчасно та в повному обсязі оплачував вартість отриманих нафтопродуктів, що підтверджується наступними платіжними інструкціями та актом звірки розрахунків за підписом уповноважених осіб ПАТ «Укртатнафта» на загальну суму 10 806 751,98 грн., а саме:. платіжна інструкція №325 від 30.10.2018 на суму 1 600 000,00 грн. (лист №62/1 від 31.10.2018 ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» згідно з яким оплата по договору №1958/2/2118 від 30.09.2018 рахується на суму 347 442,48 грн. в т.ч. ПДВ); платіжна інструкція №535 від 27.02.2019 на суму 188 272,80 грн.; платіжна інструкція №740 від 26.03.2019 на суму 1 036 353,60 грн.; платіжна інструкція №1528 від 27.06.2019 на суму 497 700,00 грн.; платіжна інструкція №2086 від 29.08.2019 на суму 534 621,60 грн.; платіжна інструкція №2167 від 04.09.2019 на суму 500 000,00 грн. (лист №60/1 від 04.09.2019 ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» згідно з яким оплата по договору №1958/2/2118 від 30.09.2018 рахується на суму 426 407,12 грн. в т.ч. ПДВ); платіжна інструкція №2425 від 08.10.2019 на суму 1 392 003,76 грн.; платіжна інструкція №2678 від 05.11.2019 на суму 9 049,92 грн.; платіжна інструкція №2882 від 20.11.2019 на суму 299 006,00 грн.; платіжна інструкція №813 від 03.04.2020 на суму 1 100 000,00 грн.; платіжна інструкція №3031 від 04.12.2019 на суму 730 000,00 грн.; платіжна інструкція №3058 від 06.12.2019 на суму 220 000,00 грн.; платіжна інструкція №3070 від 09.12.2019 на суму 900 000,00 грн.; платіжна інструкція №33 від 08.01.2020 на суму 2 766 622,30 грн. (лист №2 від 08.01.2020 ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» згідно з яким оплата по договору №1958/2/2118 від 30.09.2018 рахується на суму 2 202 206,70 грн. в т.ч. ПДВ); 15. платіжна інструкція №2992 від 03.12.2019 на суму 1 100 000,00 грн.; 16. платіжна інструкція №882 від 15.04.2020 на суму 430 000,00 грн.; платіжна інструкція №887 від 17.04.2020 на суму 269 028,00 грн.; платіжна інструкція №1330 від 24.07.2020 на суму 114 660,00 грн.

Копії вказаних платіжних інструкцій, листів відповідача щодо зарахування оплати саме по вказаному Договору, а також оплачених актів приймання-передачі нафтопродуктів (період 2018-2020 роки) містяться в матеріалах справи.

Оскільки починаючи з січня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" перестало виконувати зобов`язання із оплати товару по Договору, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про стягнення 2 618 818,56 грн. основного боргу, неустойки (пені) у розмірі 261 972,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 896 160,62 грн. та 3 % річних у розмірі 151 727,20 грн.

Судом встановлено, що між постачальником та покупцем підписані Додатки до Договору, а саме:

- 02.01.2021 Додаток №1/01 до Договору - Специфікація на поставку товару на загальну вартість 76 860,00 грн. та у кількості 3,500 тн.;

- 09.01.2021 - Додаток №2/01 - Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 30 722,04 грн. та у кількості 1,399 тн.

- 12.01.2021 - Додаток №3/01. - Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 39 528,00 грн. та у кількості 1,800 тн.

31 січня 2021 року в рамках вказаного Договору був підписаний Акт №1/01 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 147 110,04 грн. та у кількості 6,699 тн.

У подальшому між постачальником та покупцем підписаний Додаток № №1/02 до Договору, а саме: Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 85 705,20 грн. та у кількості 3,401 тн.

28 лютого 2021 року між сторонами підписаний Акт №1/02 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно з яким ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 85 705,20 грн. та у кількості 3,401 тн.

Додатком №1/03 (Специфікація) сторони узгодили між собою про поставку товару на загальну вартість 54 240,00 грн. та у кількості 2,000 тн., а Додатком №2/03 (Специфікація) - на загальну вартість 32 544,00 грн. та у кількості 1,200 тн.

31 березня 2021 року підписаний Акт №1/03 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 86 784, 00 грн. та у кількості 3,200 тн.

Також 04.04.2021 підписана Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 277 548,00 грн. та у кількості 10,100 тн., Додаток №1/04.

30 квітня 2021 року в рамках Договору підписаний Акт №1/04 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 277 548,00 грн. та у кількості 10,100 тн.

05 травня 2021 року підписано Специфікацію на поставку товару на загальну вартість 352 728,00 грн. та у кількості 13,064 тн., Додаток №1/05.

31 травня 2021 року між сторонами підписано Акт №1/05 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 352 728,00 грн. та у кількості 13,064 тн.

09 червня 2021 року підписано Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 85 114,20 грн. та у кількості 3,299 тн., Додаток №1/06.

30 червня 2021 року в рамках Договору підписаний Акт №1/06 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 85 114,20 грн. та у кількості 3,299 тн.

01 липня 2021 року підписано Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 170 820,00 грн. та у кількості 6,500 тн., Додаток №1/07.

31 липня 2021 року між сторонами підписано Акт №1/07 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 170 820,00 грн. та у кількості 6,500 тн.

11 липня 2021 року сторони дійшли згоди та підписали Додаток №2/07 до Договору - Специфікацію на поставку Товару на загальну вартість 228 662,28 грн. та у кількості 8,701 тн.

31 липня 2021 року ПАТ «Укртатнафта» передало, а ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну суму 228 662,28 грн. та у кількості 8,701 тн., про що свідчить Акт №2/07 приймання- передачі нафтопродуктів.

03 серпня 2021 року підписано Специфікацію на поставку Товару на загальну вартість 463 326,48 грн. та у кількості 15,201 тн., Додаток №1/08.

31 серпня 2021 року підписано Акт №1/08 приймання- передачі нафтопродуктів, з якого вбачається, що ПАТ «Укртатнафта» передало, а ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на суму 463 326,48 грн. та у кількості 15,201 тн.

10 вересня 2021 року між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» підписано Специфікацію на поставку Товару на суму 92 489,16 грн та у кількості 2,999 тн. - Додаток №1/09.

10 вересня 2021 року підписано Акт №1/09 приймання - передачі нафтопродуктів, з якого вбачається, що ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 92 489,16 грн та у кількості 2,999 тн.

16 вересня 2021 року між сторонами підписано Специфікацію на поставку Товару на загальну вартість 61 680,00 грн та у кількості 2,000 тн., Додаток №2/09.

30 вересня 2021 року в рамках Договору підписано Акт №2/09 приймання- передачі нафтопродуктів, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 61 680,00 грн. та у кількості 2,000 тн.

Окрім того, як встановлено судом, протягом жовтня 2021 року, в рамках вказаного Договору між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» також відбулася поставка нафтопродуктів, ПАТ «Укртатнафта» передало та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» в свою чергу прийняло нафтопродукти (газ нафтовий скраплений марки В, код УКТ ЗЕД ) на загальну вартість 316 800,00 грн. та у кількості 10,000 тн., що підтверджується зареєстрованою податковою накладною 31.10.2021 в ЄРПН під порядковим номером 1478.

07 листопада 2021 року в рамках вказаного Договору між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» підписана Специфікація на поставку Товару на загальну вартість 72 864,00 грн. та у кількості 2,200 тн. (Додаток №1/11).

30 листопада 2021 року підписано Акт №2/11 приймання- передачі нафтопродуктів, з якого вбачається, що ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 72 864,00 грн. та у кількості 2,200 тн.

21 листопада 2021 року сторони підписали між собою Додаток №1/11 до Договору - Специфікацію на поставку Товару на загальну вартість 66 240,00 грн. та у кількості 2,000 тн.

30 листопада 2021 року підписано Акт №1/11 приймання - передачі нафтопродуктів, згідно з яким ПАТ «Укртатнафта» передало, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» відповідно прийняло нафтопродукти на загальну вартість 66 240,00 грн. та у кількості 2,000 тн.

23 грудня 2021 року між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» підписано Специфікацію на поставку Товару на загальну вартість 110 947,20 грн. та у кількості 3,302 тн. (Додаток №1/12).

31 грудня 2021 року ПАТ «Укртатнафта» поставило, а ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» прийняло товар на загальну суму 110 947,20 грн. та у кількості 3,302 тн.

Із викладеного вбачається, що ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» отримало нафтопродукти на загальну суму 2 618 818,56 грн. (згідно з актами приймання-передачі нафтопродуктів на суми: 147 110,04 грн. + 85 705,20 грн. + 86 784,00 грн. + 277 548,00 грн. + 352 728,00 грн. + 85 114,20 грн. + 170 820,00 грн. + 228 662,28 грн. + 463 326,48 грн. + 92 489,16 грн. + 61 680,00 грн. + 316 800,00 грн. (отримано відповідачем газ нафтовий скраплений марки В у кількості 10,000 тн., виставлений ПАТ «Укртатнафта» рахунок - фактура на суму 316 800, 00 грн., зареєстрована податкова накладна 31.10.2021) + 72 864,00 грн. + 66 240,00 грн. + 110 947,20 грн)).

У відповідності до п. 4.2 Договору, оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з Актом приймання-передачі нафтопродуктів. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору, ПАТ «Укртатнафта» були виставлені Рахунки - Фактури на оплату.

Однак, ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» не здійснило оплату вартості отриманих нафтопродуктів.

Як вбачається, 17.04.2023 ПАТ «Укртатнафта» направило на адресу ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» рахунки-фактури.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем основної заборгованості за Договором на суму 2 618 818,56 грн.

У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. При цьому визнає, що між сторонами справді було укладено Договір поставки нафтопродуктів №1958/2/2118 від 30.09.2019, однак зауважує, що рахунки - фактури на адресу ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» не надходили. У зв`язку із тим, що відповідно до п. 4.2. Договору позивачем не надано для відповідача рахунків на оплату поставленого товару, відтак ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» не мало змоги оплатити товар. Звернення позивача до суду із даним позовом відповідач вважає передчасним, позаяк права позивача жодним чином не були порушені, адже як на момент звернення до суду із позовом, так і відповідно до п. 4.2. Договору відповідач не отримував рахунки на оплату товару та належним чином оформлені листи-вимоги від позивача про оплату поставленого товару.

Окрім іншого, відповідач зауважує, що позивач зазначаючи про ніби-то отримання відповідачем рахунків 19.04.2023, особисто спростував власні доводи позовної заяви щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат і 3 % річних, оскільки розрахунок проведений позивачем за період, який наведений до 19.04.2023.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з аргументами відповідача і вважає їх такими, що спрямовані на приховування порушення взятих на себе зобов`язань при виконанні договірних відносин. Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що неодержання рахунків-фактур на оплату є підставою для не здійснення оплати вартості отриманих останнім нафтопродуктів в передбачений договором поставки строк, адже обов`язок відповідача (покупця) оплатити вартість поставленого йому товару (нафтопродуктів) виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 265 Господарського кодексу України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки Товару. Зокрема, у Постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі №37/405 вказано про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доводам сторін, судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що ним не було отримано рахунків-фактур. При цьому суд виходить із того, що як вбачається із матеріалів справи 17.04.2023 ПАТ «Укртатнафта» направило на адресу ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» лист № 38/10-651 від 04.04.2023, до якого долучено рахунки-фактури №90722926 від 31.01.2021, №90722927 від 31.01.2021, №90729067 від 28.02.2021, №90735948 від 31.03.2021, №90735950 від 31.03.2021, №90748944 від 30.04.2021, №90748945 від 30.04.2021, №90748947 від 30.04.2021, №90761822 від 31.05.2022, №90761825 від 31.05.2021, №90761828 від 31.05.2021, №90773882 від 30.06.2021, №90789598 від 31.07.2021, №90789601 від 31.07.2021, №90789602 від 31.07.2021, №90806102 від 31.08.2021, №90806109 від 31.08.2021, №90806113 від 31.08.2021, №90820857 від 30.09.2021, №90820860 від 30.09.2021, №90834868 від 31.10.2021, №90842520 від 30.11.2021, №90842666 від 30.11.2021, №90854813 від 31.12.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 17.04.2023 та накладною від 17.04.2023 (трек-номер відправлення №765).

Вказані рахунки-фактури були отримані відповідачем 19.04.2023, про що свідчить роздруківка з офіційного веб-сайту "Укрпошти" в мережі Інтернет (трек-номер відправлення №765).

Окрім іншого, суд зауважує, що п. 4.2. Договору не передбачено обов`язку постачальника направляти покупцю рахунки у письмовому вигляді.

Водночас, як вбачається зі змісту листа позивача № 38/10-651 від 04.04.2023, його направлення було зумовлено тим, що в ПАТ "Укртатнафта" змінився поточний рахунок, а тому означеним листом позивач повідомив відповідача про актуальні банківські реквізити постачальника, за якими просив здійснити оплату заборгованості.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар, про що свідчать акти приймання- передачі нафтопродуктів, а саме: №1/01 від 31.01.2021 на суму147 110,04 грн; №1/02 від 28.02.2021 на суму 85 705,20 грн; №1/03 від 31.03.2021 на суму 86 784, 00 грн; №1/04 від 30.04.2021 на суму 277 548,00 грн; №1/05 від 31.05.2021 на суму 352 728,00 грн; №1/06 від 30.06.2021 на суму 85 114,20 грн;- № 1/07 від 31.07.2021 на суму 170 820,00 грн; №2/07 від 31.07.2021 на суму 228 662,28 грн; №1/08 від 31.08.2021 на суму 463 326,48 грн; №1/09 від 10.09.2021 на суму 92 489,16 грн; №2/09 від 30.09.2021 на суму 61 680,00 грн; №2/11 від 30.11.2021 на суму 72 864,00 грн; № 1/11 від 30.11.2021на суму 66 240,00 грн; № 1/12 від 31.12.2021 на суму 110 947,20 грн.

Окрім того, як встановлено судом, протягом жовтня 2021 року, в рамках вказаного Договору між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» також відбулася поставка нафтопродуктів - ПАТ «Укртатнафта» передало, а ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» прийняло нафтопродукти (газ нафтовий скраплений марки В, код УКТ ЗЕД ) на загальну вартість 316 800,00 грн та у кількості 10,000 тн., що підтверджується зареєстрованою податковою накладною 31.10.2021 в ЄРПН під порядковим номером 1478.

Із викладеного вбачається, що ТОВ «ДОМІНАНТ ТОРГ» отримало нафтопродукти на загальну суму 2 618 818,56 грн. Судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог позивачем надано первинні документи.

Оцінюючи вищевказані акти приймання - передачі, суд дійшов висновку про належність таких доказів у підтвердження передання і приймання товару за Договором поставки нафтопродуктів №1958/2/2118 від 30.09.2019 з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт передання позивачем та прийняття відповідачем товару саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується їх підписами та відтисками печаток, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Суд виснує, що твердження відповідача, викладене у відзиві про відсутність у нього обов`язку оплачувати товар у зв`язку із неотриманням рахунків є безпідставними, оскільки обов`язок оплатити вартість поставленого позивачем товару виникає у відповідача як покупця в силу ст. ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку - фактури на оплату відповідачем вартості здійсненої поставки товару.

Разом з тим, суд зазначає, що за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 910/9472/17, від 07.02.2018 року в справі № 910/49/17, від 02.07.2019 зі справи № 918/537/18, від 29.08.2019 зі справи № 905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи № 915/400/18, від 29.04.2020 зі справи № 915/641/19, від 09.07.2020 у справі № 922/1831/15, від 29.09.2021 у справі № 910/3129/20.

Відтак відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

Із врахуванням викладеного, суд вважає доводи відповідача, викладені ним в відзиві, які стосуються обов`язковості отримання покупцем рахунку - такими, що не можуть бути підставою для відстрочення оплати товару до моменту отримання вимоги позивача.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача по оплаті за поставлений товар виник, а оскільки відповідач не оплатив поставлений товар, - відтак вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання із 61-го календарного дня від дати передачі товару згідно з актами приймання-передачі, оскільки позивачем не направлявся лист-вимога до відповідача про оплату, що передувала 60-му дню з дня отримання товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, не здійснив оплату поставленого йому товару, в межах строку, встановленого п. 4.2. Договору (не пізніше 60-ти календарних днів від дати передачі Товару згідно з Актом приймання-передачі нафтопродуктів), позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення основного боргу за Договором.

Відтак суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 618 818,56 грн - основного боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Судом встановлено, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи договору узгодили між собою та зафіксували у п. 5 5.2. Договору, що у разі порушення строків здійснення платежів за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. (п.п 5 5.1., 5 5.2. Договору).

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання постачальником зобов`язань по поставці товару у вигляді пені, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню.

Судом перевірено розрахунки пені долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені становить 261 972,68 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача інфляційних втрат складає 896 160,62 грн., а 3 % річних - 151 727,20 грн.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 3 928 679 грн 06 коп. (з яких: 2 618 818,56 грн. - основний борг, 261 972,68 грн. - пеня, 896 160,62 грн. інфляційні втрати, 151 727,20 грн. - 3 % річних).

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 928 679 грн 06 коп., то судовий збір у розмірі 47 144 грн 14 коп., який сплачений позивачем згідно з платіжною інструкцією № від 31.08.2023 покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" про стягнення 3 928 679 грн 06 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ" (33024, вул. Соборна, 442Г, офіс 204 м. Рівне, ; ел. пошта ) на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, вул. Свіштовська, 3 м. Кременчук Полтавської області , ; ел. пошта ) 2 618 818 (два мільйони шістсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 56 коп. - основний борг, 261 972 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят дві) грн 68 коп.- пеня, 896 160 (вісімсот дев`яносто шість тисяч сто шістдесят) грн 62 коп. - інфляційні втрати, 151 727 (сто п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять сім) грн 20 коп. - 3 % річних, 47 144 (сорок сім тисяч сто сорок чотири) грн 14 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано "27" листопада 2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич