РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2023Справа № 910/11244/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»

про стягнення 67520,94 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення 67520,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 18.07.2023 відкрив провадження у справі № 910/11244/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві послався на аварійний сертифікат № 55-D/95/4 від 21.09.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 60404,76 грн. Відповідач перерахував позивачеві 57804,76 грн (60404,76-2600,00) (платіжне доручення від 06.12.2021).

Водночас відповідач зазначив, що розмір доплати страхового відшкодування не може перевищувати 11834,38 грн. Так, згідно із звітом № 95-R/12/15 від 12.07.2021 про величину фізичного зносу, виконаного оцінювачем ОСОБА_1 , коефіцієнт фізичного зносу складників транспортного засобу «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 51,5% (0,515) (строк експлуатації транспортного засобу перевищує 7 років), а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 72239,14 грн.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що датою першої реєстрації транспортного засобу є 11.07.2015, від якої слід відраховувати строк експлуатації транспортного засобу, а не від дати виготовлення.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15 березня 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті (далі - Договір-1), відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

12 липня 2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Згідно з постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.08.2021 вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» за полісом № АР/566971 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Договір-2) (ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130000,00 грн, франшиза - 2600,00 грн).

Відповідно до рахунків, виставлених фізичною особою-підприємцем Яворським В.Д, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 125325,70 грн.

Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що складено страхові акти на суму 125325,70 грн.

Позивач перерахував фізичній особі-підприємцю Яворському В.Д. 125325,70 грн (платіжні доручення від 04.08.2021 на суму 120690,70 грн та 24.09.2021 на суму 4635,00 грн).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 12.08.2021 на суму 125325,70 грн.

05 грудня 2021 року відповідач задовольнив вимогу позивача на суму 57804,75 грн.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 67520,94 грн (125325,70 - 57804,75).

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремими законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Крім Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Водночас, цією ж статтею визначено, що якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, в цьому випадку питання конкуренції рівнозначних за юридичною силою законодавчих актів врегульовано за законодавчому рівні, визначивши Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спеціальним. Виходячи з принципу верховенства спеціальних норм над загальними нормами, при конкуренції норм до правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підлягають застосуванню правові механізми, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обсяг прав, які набуває страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, передбачено ст. 993 ЦК України, якою встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зміст цієї статті дублює положення ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» і визначає можливість виникнення у страховика права регресу до заподіювача шкоди (суброгація).

Згідно з позицією Верховного Суду (постанови № 910/20199/17 від 01.06.2018, № 910/5092 від 14.05.2018 та № 922/1436/17 від 10.07.2018) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак спеціальні норми названого Закону обмежують розмір шкоди (збитків), що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоди, зокрема:

- межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22);

- вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29);

- страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП (пункт 32.4 статті 32);

- не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32);

- страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами пункту 12.1 статті 12 цього Закону.

Отже, страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати потерпілій стороні шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком та суми фактичних витрат, право на вимогу якої перейшло до страховика потерпілого у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але на основі вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей та за мінусом франшизи.

Визначення розміру збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється шляхом оцінки майна за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України від 12.07.2001 № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Розмір реальних збитків та розмір збитків у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу не завжди можуть співпадати. У випадку не покриття (недостатності) розміру оціненої шкоди фактично понесених витрат страховиком, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, обов`язок сплати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

З огляду на це, забезпечення наданого ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» страховику права отримати відшкодування у межах фактичних здійснених ним витрат реалізується шляхом покладення на страховика, що застрахував цивільно-правову відповідальність особи, яка заподіла шкоду, обов`язку відшкодувати шкоду у межах страхової суми (ліміту) виходячи з її оціненого розміру та з урахуванням франшизи, та, у випадку недостатності цих сум, покладення обов`язку сплати різниці на заподіювача шкоди.

Підсумовуючи викладене, у позивача до відповідача виникло право вимагати відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір яких повинен визначатись з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України від 12.07.2001, № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до цього Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу ст. 7 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, у тому числі, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика) знос не нараховується для нових складників та для складників колісного транспортного засобу (КТЗ), строк експлуатації яких, серед іншого, не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки (п. 1.6 Методики)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу колісний транспортний засіб «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виготовлений в 2013 році, тобто станом на 12.07.2021 строк його експлуатації перевищував 7 років.

Згідно із звітом № 95-R/12/15 від 12.07.2021 про величину фізичного зносу, виконаного оцінювачем ОСОБА_1 , коефіцієнт фізичного зносу складників транспортного засобу «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 51,5% (0,515).

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 72239,14 грн (22245 (вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів (згідно з рахунками СТО) + 103080,70 (вартість необхідних для ремонту матеріалів (згідно з рахунками СТО) х (1-0,515 (коефіцієнт фізичного зносу).

Отже, суд вважає доведеним, що оцінена шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 72239,14 грн.

З огляду на викладене правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 11834,38 грн (72239,14 - 2600 (франшиза) - 57804,76 (сплачені відповідачем). Суд відмовляє в частині стягнення 55686,56 грн страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан».

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (вул. Саксаганського, 96, м. Київ, 01032, код 35417298) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (вул. Федорова Івана, 32, літ А, м. Київ, 03038, код 30859524) 11834,38 грн боргу, 470,42 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун