ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.11.23 р. Справа № 917/299/23
Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., при секретарі судового засідання Мацко О.В. розглянувши
про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/299/23
про стягнення 2 390 082,26 грн.
ВСТАНОВИВ:
У провадженні господарського суду Полтавської області перебувала справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" про стягнення 1 333 633,30 грн основного боргу, 660 280,42 грн пені, 396 168,54 грн 30% річних.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 року позов задоволено частково, стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" (с. Володимирівка, Карлівський район, Полтавська область, 39510, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" (комплекс будівель та споруд № 55-і (територія Підгородненської міської ради), м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52001, ) 1 333 633,30 грн основного боргу, 396 168,25 грн пені, 132 056,18 грн 30 % річних та 35 851,23 грн судового збору.

У позовній заяві позивач заявляв про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 40 000,00 грн.

01.11.2023 року до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" (вх. № 14044) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду в засіданні суду на 21.11.2023 року на 11:15.

02.11.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" надійшла заява (вх. № 14125) про розгляд заяви без участі повноважного представника.

20.11.2023року від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" надійшла заява (вх. 14931) про розгляд заяви без участі повноважного представника.

Заяви сторін по справі про розгляд справи за відсутності їх представників судом задовольняються.

Крім того, відповідач через систему "Електронний суд" 20.11.2023 року надав додаткові письмові пояснення (вх. № 14848), у яких просить суд відмови в задоволенні витрат на правничу допомогу або зменшення їх до 8 000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як свідчить судова практика Верховного Суду, вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями частини другої статті 126 ГПК України і статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 30 Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Закону повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В заяві про ухвалення додаткового рішення та в самій позовній заяві позивач заявив про стягнення з відповідача 40 000,00 грн витрат на правову допомогу на підставі ордеру серія АЕ № 1180148 від 09.02.2023, виданому адвокатським бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" адвокату Талоконову Кирилу Валерійовичу (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2261 від 14.02.2011), та договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.06.2021 № 1/06-21, відповідно до якого Адвокатське бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" (далі - Бюро) приймає доручення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" (далі - Клієнт) та бере на себе зобов`язання надати правову допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захист інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби (в т.ч. приватних виконавців), органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та МВС тощо з будь-яких питань;

- будь-яких інших питань правового характеру.

Пунктом 3.1. вищевказаного Договору сторону обумовили, що розмір гонорару визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору.

В Додатковій угоді № 4 від 09.02.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.06.2021 № 1/06-21 сторони погодили, що дана Додаткова угода визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги Бюро у спорі про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" заборгованості за договором купівлі-продажу № 12054АТ від 27 жовтня 2021 року.

Розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної вище справи у суді першої інстанції 25 000,00 грн.

Сторони погодили, що вищезазначений розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у ній Додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого Бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Повна оплата гонорару за надання правничої (правової) допомоги за цією Додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди.

Розмір "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату внаслідок надання Бюро правничої (правової) допомоги Клієнту відповідно до цієї Додаткової угоди складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. Під "досягненням позитивного результату" сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь Клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову.

До позову заявник долучив платіжне доручення № 24466 від 13.02.2023 року на суму 25 000,00 грн з призначенням платежу "оплата за надання правової допомоги згідно Додаткової угоди № 4 від 09.02.2023.

Враховуючи наведене, з урахуванням того що позов задоволено частково у зв`язку з зменшенням штрафних санкцій, але стягнення з відповідача становить більше 70% від заявленої суми, суд вважає обґрунтованою заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2018 року в справі № 917/1068/17.

Враховуючи задоволення позовних вимог, з урахуванням зменшення штрафних санкцій, витрати позивача на правничу допомогу адвоката на суму 40 000 грн покладаються на відповідача.

Заперечення відповідача, щодо повної відмови в задоволенні витрат на правничу допомогу або зменшення їх до 8 000,00 грн викладені в поясненнях від 20.11.2023 (вх. № 14848 від 20.11.2023) судом відхиляються зважаючи на наступне.

Посилання, щодо відсутності Акту наданих послуг, які виконав адвокат, суд зазначає, що статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року, якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим. Оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а, отже, є визначеним.

Як вже зазначалось вище, в Додатковій угоді № 4 розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого Бюро часу.

12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 згаданої постанови).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, суд, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). У рішенні "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, відповідно до якої, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Також, суд враховує, що між клієнтом та адвокатом була погоджена фіксована форма гонорару без прив`язки до обсягу витраченого адвокатом часу на надання послуги.

Проаналізувавши умови договору та додаткового договору до нього, враховуючи своєчасне подання адвокатом відповіді на відзив, відзиву на зустрічний позов, клопотань, заяв по справі та заперечень, суд приходить до висновку про доведеність обставин надання адвокатом правової допомоги.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги результати розгляду справи даної справи, суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн відповідають критеріям реальності, розумності та співмірності, відтак, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/299/23 задовольнити повністю

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" (с. Володимирівка, Карлівський район, Полтавська область, 39510, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" (комплекс будівель та споруд № 55-і (територія Підгородненської міської ради), м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52001, ) 40 000, 00 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Видати наказ з набранням цим додатковим рішенням законної сили.

3. Додаткове рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Додаткове рішення складено та підписано 22.11.2023 року.

Суддя Білоусов С. М.