ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023м. ХарківСправа № 922/2487/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) про ухвалення додаткового рішення

та

заяву (вх. №29736 від 31.10.2023) про ухвалення додаткового рішення

по матеріалам справи

позовної заяви Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області, м. Харків
до 3 - ті особи, які не1. Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків, 2. Харківської районної державною (військової) адміністрації, м.Харків, 3. Приватного сільськогосподарського підприємство "Деметра", с. Кутузівка, Харківська обл., 4. Вільхівської сільської ради, с. Вільхівка, Харківська обл. заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідачів: 1. Державне підприємство "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу НААН України", Харківська обл., с. Кутузівка, 2. Національна академія аграрних наук України, м. Київ
про визнання недійсними договорів та повернення земельних ділянок
за участю представників:

прокурора - Кадацької Д.М. (посвідчення №072726 від 01.03.2023)

3-го відповідача - Загорулько Є.О. (дов. № б/н від 04.07.2023)

інші представники не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області (надалі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області 12 червня 2023 року із позовною заявою про:

- Визнання недійсним та скасування договору оренди землі від 28.09.2006, укладений між Харківською районною державною (військовою) адміністрацією (надалі - 2й Відповідач) та ПСП «Деметра» (надалі - 3й Відповідач) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0029 площею 1,7784 га, зареєстрований в Харківському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.10.2006 № 17;

- визнання недійсним та скасування договору оренди землі від 28.09.2006, укладений між 2-м Відповідачем та 3-м Відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0030 площею 11,4041 га, зареєстрований в Харківському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.10.2006 № 16;

- визнання недійсним та скасування договору оренди землі від 28.09.2006, укладений між 2-м Відповідачем та 3-м Відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0005 площею 26,0672 га, зареєстрований в Харківському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.10.2006 № 18.

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (надалі - 1-м Відповідачем) від 15.12.2020 № 41-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі Вільхівській сільській раді (надалі - 4-м Відповідачем) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:018:0029, :01:018:0030, :01:001:0005;

- зобов`язання ПСП «Деметра» (, вул. Шкільна, 4, сел. Кутузівка, Харківський район, Харківська область, 62405), Вільхівську сільську раду (, вул. Центральна, 1, с. Вільхівка, Харківський район, Харківська область, 62431) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх, м. Харків, 61145, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0029 площею 1,7784 га;

- зобов`язання ПСП «Деметра» (, вул. Шкільна, 4, сел. Кутузівка, Харківський район, Харківська область, 62405), Вільхівську сільську раду (, вул. Центральна, 1, с. Вільхівка, Харківський район, Харківська область, 62431) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх, м. Харків, 61145, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0030 площею 11,4041 га;

- зобов`язати ПСП «Деметра» (, вул. Шкільна, 4, сел. Кутузівка, Харківський район, Харківська область, 62405), Вільхівську сільську раду (, вул. Центральна, 1, с. Вільхівка, Харківський район, Харківська область, 62431) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх, м. Харків, 61145, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0005 площею 26,0672 га;

- стягнення з Відповідачів судовий збір у розмірі 18788 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. на користь Харківської обласної прокуратури.

Судом у судовому засіданні 26 жовтня 2023 року оголошено резолютивну частину рішення, де у позові відмовлено повністю.

Від директора ПСП "Деметра" надійшло клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) про ухвалення додаткового рішення та від представника ПСП "Деметра" адвоката Є.Загорулько надійшла заява (вх. №29736 від 31.10.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, де просять суд стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ПСП "Деметра" витрати на професійну правничу допомогу у справі № 922/2487/23.

Судом прийнято до розгляду клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023), заяву (вх. №29736 від 31.10.2023) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2487/23 та призначено засідання на "09" листопада 2023 р. о 12:15.

Прокурор у судовому засіданні та у наданому запереченні (вх. №30486 від 08.11.2023) на клопотання та заяву щодо стягнення на професійну правничу допомогу відмовити.

Представник 1-го Відповідача не з`явився, надав до суду клопотання (вх. №30619 від 09.11.2023) про проведення засідання без участі представника.

Представник 3-го Відповідача у судовому засіданні підтримує подані заяву та клопотання.

Розглянувши клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) та заяву (вх. №29736 від 31.10.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу. Приписами статті 244 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу наведених приписів вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

У рішенні суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 922/2487/23 не було здійснено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України). У частині 3 статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з наявних доказів, ПСП «Деметра» уклало: - з адвокатом Тоботою Ю.С. Договір від 19.06.2023 б/н та додатковий договір від 19.06.2023 № 1 щодо надання правової допомоги, де встановлено, що за надання правничої допомоги у справі №922/2487/23 сторони визначили розмірі 2000 грн/1 година, які мають бути сплачені протягом 60 календарних днів після підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 13.10.2023 до договору від 19.06.2023 б/н загальна вартість наданих послуг складає 43 000,00 грн за 21 годину 30 хвилин витраченого часу (наведено перелік і опис наданих послуг).

- з адвокатом Загорулько Є.О. Договір від 04.07.2023 б/н та додаткову угоду від 25.09.2023 № 2 за надання правничої допомоги у справі № 922/2487/23 є фіксованим та складає 40000,00 грн, які мають бути сплачені протягом 60 календарних днів після підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Надано акт прийом-передачі наданих послуг від 27.10.2023.

Щодо клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) директора ПСП "Деметра" про витрати на правничу допомогу.

Відповідно до предмету Договору (зазначено вище, п. 1 Договору) Клієнт доручає Адвокату, а Адвокат приймає на себе обов`язки належним чином здійснювати представницькі повноваження в інтересах Клієнта, надавати кваліфіковану юридичну допомогу Клієнту та належним чином захищати права і, законні інтереси Клієнта, а також представляти його інтереси у всіх судах всіх інстанцій. Пунктом 3 Договору стоврони визначили, що плата за виконання Адвокатом повноважень за даним Договором є договірною.

Додатковим договором №1 (пункт 2) сторони встановили, що Адвокат зобов`язується здійснити надання правової допомоги Клієнту по предмету, визначеному в п.1 даного Додаткового договору: 2.1) здійснення правового аналізу матеріалів справи, в тому числі і документів, поданих клієнтом та надання консультацій з даного предмету, 2.2) складання (підготовка) відзиву на позов у справі №922/2487/23; 2.3) складання процесуальних документів, довідок, заперечень, клопотань, пояснень, відповідей інших процесуальних документів у справі №922/2487/23; 2.4) надання іншої правової допомоги, узгодженої Сторонами.

Так, згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 13.10.2023 до договору від 19.06.2023 б/н вбачається, що за надання правничої допомоги у справі №922/2487/23 визначено в розмірі 2000 грн/1 година, які мають бути сплачені протягом 60 календарних днів після підписання акту прийому-передачі наданих послуг, загальна вартість наданих послуг складає 43 000,00 грн за 21 годину 30 хвилин витраченого часу.

Досліджуючи надане клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) директора ПСП "Деметра" з наявними та наданими доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про відмову у його задоволенні.

Щодо заяви (вх. №29736 від 31.10.2023) представника ПСП "Деметра" адвоката Є. Загорулько про витрати на правничу допомогу.

Відповідно до предмету Договору (зазначено вище, п. 1.1 Договору) Адвокат зобов`язується здійснити представництво та надані інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Розділом 3 Договору сторони передбачили виплати гонорару та фактичних витрат.

Так, на умовах п. 1.1. Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 сторони погодились продовжити строк дії договору, та змінити наступний пункт Договору: ... «3.1. За надання правничої допомоги у адміністративних справах № 520/19967/23; № 520/19971/23; № 520/22784/23, № 520/22793/23 в судах першої та апеляційної інстанції; у виконавчих провадженнях № 72107368, № 72107532 Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 40 000,00 (сорок тисяч) грн. та 40 000,00 (сорок тисяч) грн. за надання правничої допомоги у господарській справі № 922/2487/23 в суді першої інстанції в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору.». Складений акт прийому-передачі наданих послуг від 27.10.2023 був підписаний сторонами договору.

Досліджуючи надану заяви (вх. №29736 від 31.10.2023) представника ПСП "Деметра" адвоката Є. Загорулько з наявними та наданими доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про її задоволення.

Суд дослідив заперечення Прокурора щодо заяви та клопотання ПСП "Деметра" вважає його обґрунтованим проте в частині, яка стосується клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) директора ПСП "Деметра", щодо недоведеності наданої професійної правової допомоги адвокатом Тоботи Ю.С., оскільки неможливо встановити, які саме процесуальні документі було складено за участю адвоката Тоботи Ю.С., оскільки документи, окрім заперечення на відповідь на відзив, підписано особисто директором ПСП «Деметра» Кириченко Н.О.

Суд також погоджується з твердженням Прокурора стосовно того, що взагалі безпідставним є стягнення на користь адвоката Тоботи Ю.С. витрат на правничу допомогу витрат за підготовку заперечення на відповідь на відзив у розмірі 12 000,00 грн, оскільки, як зазначалося вище, вказаний документ подано адвокатом Загорулько Є.О.

Тим самим, суд зазначає, що підтверджено надання належної правової допомоги адвокатом Загорулько Є.О., яке знаходиться в матеріалах справи №922/2487/23, як наданих заперечень, відзиву, пояснень так й наявність такого адвоката в засіданнях суду.

Суд вважає достатнім наявність всіх доказів для встановлення фактів надання адвокатом професійної правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього ГПК України). Витрати, понесені стягувачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником, клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 ГПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, зокрема, з огляду на положення частини 6 статті 126 ГПК України. Тобто, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17 звертає увагу, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, як зазначає Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 911/739/15, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року від якого Об`єднана палата у Постанові від 03 листопада 2019 року у справі № 922/445/19 не відступила через відмінність у нормативно-правовому регулюванні.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи надані представником ПСП "Деметра" адвокатом Є. Загорулько у заяві (вх. №29736 від 31.10.2023) доказів на підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу, суд доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги у даній справі.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати ПСП "Деметра" на правничу допомогу підлягають розподілу.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Витрати, понесені ПСП "Деметра" в даній справі на правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати заявника були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 ГПК України узгоджується із позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, та позицією касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1785/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 908/374/19, від 25 червня 2019 року.

Суд вкотре звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок встановлений у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року від якого об`єднана палата у постанові від 03 листопада 2019 року у справі №922/445/19 не відступила через відмінність у нормативно-правовому регулюванні.

Так, зазначена справа розглядалась судом в порядку загального позовного провадження, як справа, що має відповідні складнощі, де від ПСП "Деметра" у засіданнях приймав участь, як уповноважений представник - адвокат Загорулько Є.О.

Оцінюючи послуги правничої допомоги у розрахунку, такий вид правничої послуги, як підготовка відзиву на позовну заяву і подання її до суду включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: проведення консультації, підготовка адвокатських запитів, збір доказів, підготовка процесуальних документів. Таким чином, послуги охоплюються поняттям підготовка таких заяв і подання її до суду.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви (вх. №29736 від 31.10.2023) представника ПСП "Деметра" адвоката Є.Загорулько про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00грн та відмови у задоволенні клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) директора ПСП "Деметра".

З метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне судові витрати ПСП "Деметра" на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. покласти на Прокурора, згідно зі ст. 129 ГПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 232-236, 244, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву (вх. №29736 від 31.10.2023) представника ПСП "Деметра" адвоката Є.Загорулько про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Деметра" (62405, Харківська область, с. Кутузівка, вул. Шкільна, 4; ) суму у розмірі 40 000,00 грн як витрати на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні клопотання (вх. 29521 від 30.10.2023) директора ПСП "Деметра" - відмовити.

Додаткове рішення підписано 13 листопада 2023 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя І.П. Жигалкін