ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023м. ХарківСправа № 922/4025/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАН-ГРУП" (вул. Клочківська, 258,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61045)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна" (вул. Лук`янівська, 22,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61040)
про стягнення коштів 491 573,30 грн.
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАН-ГРУП" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 491 573,30 грн.,що складається з 318 974,45 грн. основної заборгованості, 20 049,74 грн. 3% річних, 120 651,70 грн. інфляційних втрат та штраф 31 897,41 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті поставленого за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 18.10.2023 о 12:00.

Протокольною ухвалою від 18.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.11.2023 о 09:20.

Позивач свого представника в судове засідання 08.11.2023 не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду були надіслані відповідачу за юридичною адресою, але не були отримані та повернулися до суду в зв`язку з відсутністю адресата, про що свідчать довідки АТ «Укрпошта».

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Згідно з пунктом 4 частини 6статті 242 Господарського процесуального кодексу Україниднем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначенихст. 202 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 202 ГПК Україниякщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9ст. 165 ГПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2ст. 178 ГПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАН-ГРУП» (надалі-позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецмаш-Україна» (надалі відповідач, покупець) був укладений Договір поставки №1214, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцію, а Покупець прийняти й оплатити товар у повному обсязі на умовах і в порядку, визначених цим Договором.

Загальна вартість даного Договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього Договору згідно до Специфікації, рахунків-фактур, накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору (п.1.2 Договору).

Згідно до п.3.2 Договору розрахунки здійснюються на умовах: відстрочення платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару Покупцеві або у інший строк, узгоджений Сторонами до кожної Специфікації окремо.

Відповідно до п.7.6 Договору право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі товару, переходять до Покупця в момент підписання відповідальною особою Покупця видаткової (та/або товарно-транспортної) накладної.

Позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначає про те, що останній, як Постачальник за вищевказаним договором поставив відповідачу, як Покупцю товар за наступними видатковими накладними: №14 від 28.10.2019 на суму 101 871,18 грн., №32 від 27.09.2021 на суму 46 660,55 грн., №35 від 01.11.2021 на суму 63 796,68 грн., №36 від 24.11.2021 на суму 52 799,28 грн., №39 від 28.12.2021 на суму 27 067,80 грн., №2 від 27.01.2021 на суму 27 778,92 грн. Загальна вартість поставленого відповідачу за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 товару складає 318 974,45 грн.

Відповідач вартість товару, зазначеного у видаткових накладних у встановлені договором строки не сплатив, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість на суму 318 974,45 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу Українивстановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК Україниза договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог, а саме обставин поставки відповідачу Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕМАКС» товару на суму 318 974,45 грн. надано копії видаткових накладних №14 від 28.10.2019 на суму 101 871,18 грн., №32 від 27.09.2021 на суму 46 660,55 грн., №35 від 01.11.2021 на суму 63 796,68 грн., №36 від 24.11.2021 на суму 52 799,28 грн., №39 від 28.12.2021 на суму 27 067,80 грн., №2 від 27.01.2021 на суму 27 778,92 грн. та відповідні рахунки на оплату №9 від 17.10.2019, №28 від 13.09.2021, №32 від 13.10.2021, №33 від 10.11.2021, №36 від 13.12.2021, №2 від 14.01.2022.

При цьому видаткові накладні №32 від 27.09.2021, №39 від 28.12.2021, №2 від 27.01.2021 не підписані з боку відповідача.

Судом встановлено, що позивачем поштовим відправленням, а також на електронну адресу відповідача направлялась Претензія №1 від 21.08.2023, в якій крім необхідності сплати останнім виниклої заборгованості за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 у розмірі 318 974,45 грн. наголошувалось також на тому, що підписані з боку відповідача видаткові накладні за період вересень 2021 січень 2022 позивачем не були отримані, а тому вказані накладні для їх підписання направляються повторно відповідачу.

Зазначена претензія була відповідачем залишена без задоволення та без будь-якого реагування.

Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться також копії Довіреностей відповідальної особи з боку відповідача на отримання товару , в яких наіменування та кількість товару повністю збігається з їх переліком, зазначеним у видаткових накладних №32 від 27.09.2021, №39 від 28.12.2021, №2 від 27.01.2021. За зазначеними поставками товару сформовані та зареєстровані податкові накладні.

Відповідач поставку товару у розмірі, вказаному позивачем у позовній заяві не спростував, доказів відсутності заборгованості за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 суду не надав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 щодо оплати поставленого товару, визначений п.3.2, та є таким, що настав.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 318 974,45 грн.

У зв`язку із простроченням виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №1214 від 20.03.2018 позивачем заявлено до стягнення 3% річних 20 049,74 грн., інфляційні втрати 120 651,70 грн. та штраф 31 897,41 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.4 Договору сторони перебачили, що за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф в розмірі 10% від загальної суми поставки партії товару.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 3% річних 20 049,74 грн., інфляційних втрат 120 651,70 грн. та штрафу 31 897,41 грн. законними та обґрунтованими.

Відповідно дост. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідност. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАН-ГРУП" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.123,129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.6,8,19,124,129 Конституції України; ст.11,526,611,612,623-629,655,712 Цивільного кодексу України; ст.4,20,73,74,77,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмаш-Україна» (61139, м.Харків, вул. Лук`янівська, 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАН-ГРУП» (61051, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 258, приміщення 21-24; ) основну заборгованість 318 974 грн. 45 коп., 3% річних 20 049 грн. 74 коп., Інфляційні втрати 120 651 грн. 70 коп., штраф 31 897 грн. 41 коп. а також витрати по сплаті судового збору 7373 грн. 61 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" листопада 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне