СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Харків Справа № 913/272/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.1661Л/3) на рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 (суддя Косенко Т.В.) у справі №913/272/22

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»,

до відповідачів:

1. Фермерського господарства «Спіка»,

2. ОСОБА_1 ,

про стягнення 146 106,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до відповідача-1 - Фермерського господарства «Спіка» (далі - ФГ «Спіка») та відповідача-2 - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за простроченою сумою кредиту за кредитним договором №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020 у сумі 132 000,00 грн. та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 14 106,99 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 у справі №913/272/22, ухваленим у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ФГ «Спіка» та ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за простроченим кредитом у сумі 132 000,00 грн., за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 6 279,90 грн. Стягнуто з ФГ «Спіка» на користь АТ «ПУМБ» судовий збір у сумі 1 174,05 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судовий збір у сумі 1 174,04 грн. У решті позову відмовлено.

Не погодившись із означеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (з урахуванням заяви про усунення недоліків апеляційної скарги), за змістом якої просить скасувати повністю рішення Господарського суду Луганської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у справі №913/272/22 від 20.02.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові АТ «ПУМБ».

На переконання апелянта, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне:

- судом першої інстанції не враховано, що саме форс-мажорна обставина (загострення воєнного конфлікту зі сторони окупаційної армії Російської Федерації) мала наслідком ускладнення виконання договірного зобов`язання;

- повідомлення від банку про дострокове повернення кредиту, яке зазначене у рішенні від 20.02.2023 у справі №913/272/22, не було отримане, через що вимоги банку про погашення заборгованості та сплату процентів за користування кредитом були залишені без відповіді;

- скаржник не був належним чином повідомлений про подання позову АТ «ПУМБ» до суду та про розгляд справи Господарським судом Луганської області;

- місцевим господарським судом не враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 законодавець на період дії воєнного стану звільнив від негативних наслідків невиконання зобов`язань за кредитними договорами, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

До апеляційної скарги додані, зокрема, наступні документи: акт перевірки наявності та стану причіпної/навісної сільгосптехніки від 13.01.2021; договір страхування сільськогосподарської техніки, яка є предметом застави, СТД№3524396 від 09.11.2021 з додатком №1 «Перелік об`єктів сільськогосподарської техніки, стосовно яких укладений цей договір»; заява про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування за фактом злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України від 10.10.2022; заява про шкоду транспортному засобу від 21.06.2022; рахунок на оплату по замовленню №6948 від 28.09.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

Рух справи викладено у наявних у матеріалах справи ухвалах суду. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 у справі №913/272/22 та постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

На електронну адресу суду 02.10.2023 від АТ «ПУМБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), за змістом якого заявник просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 у справі №913/272/22 відмовити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та ухваленим з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а апеляційну скаргу - необґрунтованою, з огляду на наступне:

- при направленні позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту банком було дотримано період кредитних канікул та враховано складність ситуації, в якій опинився позичальник. Мораторій на стягнення кредитної заборгованості у період воєнного стану законодавством не встановлено;

- твердження апелянта про не застосування Господарським судом Луганської області мораторію на час воєнного стану положень ст.625 ЦК України щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання є таким, що не відповідає дійсності. Суд першої інстанції дотримався вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 та задовольнив позовні вимоги банку частково;

- банк підтримував зв`язок з керівником ФГ «СПІКА», який надав листи (заяви) щодо способів мобільного та електронного зв`язку з банком відносно врегулювання кредитної заборгованості (заява №78 від 09.06.2022, заява №79 від 09.2022). Судом першої інстанції правомірно врахована заява №78 від 09.06.2022, як належний та допустимий доказ, який засвідчує правомірне використання офіційного електронного зв`язку з позичальником;

- відмінність фактичного місця проживання відповідача-2 (фактична адреса ОСОБА_1 вказана у преамбулі апеляційної скарги) від місця реєстрації його, як внутрішньо переміщеної особи, не може бути підставою для визнання неналежним повідомленням з боку позивача та суду щодо подання позовної заяви банку та при її розгляді.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано, зокрема: лист ФГ «СПІКА» №79 від 09.06.2022; договір страхування сільськогосподарської техніки, яка є предметом застави, СТД №3516229 від 20.01.2021 з додатком; договір страхування сільськогосподарської техніки, яка є предметом застави, СТД №3501354 від 23.01.2020 з додатком.

Вирішуючи питання надання сторонами у справі додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що не був належним чином повідомлений про подання позову АТ «ПУМБ» до суду та про розгляд справи Господарським судом Луганської області.

Як убачається з матеріалів справи, при зверненні з позовною заявою АТ «ПУМБ» зазначило наступні адреси відповідачів:

ФГ «Спіка»: вул.Титова, буд.1В, м.Кремінна, Кремінський район, Луганська область, 92900;

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Судова колегія звертає увагу, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату ухвалення постанови адреса місцезнаходження ФГ «Спіка» відповідає адресі, зазначеній вище. Відповідна адреса, разом з іншим, зазначена в апеляційній скарзі.

Як убачається з ухвали Господарського суду Луганської області від 14.12.2022, останнє місце проживання ОСОБА_1 відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Оскільки обмін поштовою кореспонденцією з відділеннями зв`язку у м.Кремінна та в с.Червонопопівка Луганської області тимчасово відсутній в умовах воєнного стану, позивачем обґрунтовано не направлено копію позовної заяви та доданих до неї документів на вказані адреси відповідачів засобами поштового зв`язку та суд першої інстанції був фактично позбавлений можливості надсилати відповідачам засобами поштового зв`язку процесуальні документи у справі №913/272/22 на вищевказані адреси.

Ухвалою суду першої інстанції від 14.12.2022 зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду наступні відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо ОСОБА_1 : дані про фактичне місце проживання на дату звернення; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції; номер телефону.

Матеріали справи містять лист Міністерства соціальної політики України №13612/0/2-22/19 від 20.12.2022, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 з 20.03.2022 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Крім того матеріали справи містять заяву №78 від 09.06.2022, за змістом якої ФГ «Спіка» дало згоду АТ «ПУМБ» на відправлення інформації, що містить банківську таємницю, на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та месенджери Viber, Whats App на номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.12.2022 зобов`язано позивача невідкладно надіслати на адресу електронної пошти ФГ «Спіка»: ІНФОРМАЦІЯ_1 та у месенджер Viber на номер телефону НОМЕР_3 , а також на поштову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , копію позовної заяви з додатками.

На виконання вимог ухвали суду, банком надано докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу електронної пошти ФГ «Спіка» (ІНФОРМАЦІЯ_1), а також опис вкладення у цінний лист, накладну та фіскальний чек щодо відправлення Укрпоштою позову з додатками на ім`я ОСОБА_1 . Що стосується направлення копії позовної заяви з додатками через месенджер Viber на номер телефону НОМЕР_3 позивачем зазначено, що месенджер Viber не приймає великий обсяг вкладень.

Отже, усупереч твердженням апелянта, позивач виконав обов`язок щодо направлення копій позовної заяви відповідачам.

Як убачається з матеріалів справи, ФГ «Спіка» про розгляд справи повідомлялося шляхом направлення електронного примірника ухвали суду від 19.12.2022 на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначену ним у листі №78 від 09.06.2022 (відповідна роздруківка наявна в матеріалах справи, а.с.61), та на месенджер Viber на номер мобільного телефону - НОМЕР_3 , який вказаний ним у листі №78 від 09.06.2022 (відповідна роздруківка наявна в матеріалах справи, а.с.62).

Поштове відправлення №781, у якому надсилалась ухвала від 19.12.2022 про відкриття провадження у справі на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), повернуто до суду з відміткою підприємства поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.80).

Відповідно до п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч.ч.3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Судова колегія зазначає, що звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не наводять обґрунтувань, яким чином місцевий господарський суд міг дізнатись про зазначену в апеляційній скарзі адресу відповідача-2 ( АДРЕСА_3 ), а також довідатись про його вірний номер телефону для надсилання повідомлень.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 , взявши на себе відповідні зобов`язання та не вчинивши дій щодо повідомлення банку адреси проживання (для листування), у тому числі і не повідомивши вищевказану адресу як внутрішньо переміщена особа, має розуміти настання відповідних наслідків, у тому числі у вигляді імовірного неповідомлення його як поручителя щодо необхідності погашення кредитних зобов`язань.

Необґрунтованими та безпідставними є посилання апелянта на те, що адреса: АДРЕСА_2 , не має до ОСОБА_1 ніякого відношення, оскільки саме ця адреса була зазначена в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб, відомості до якої заносяться за заявою внутрішньо переміщеної особи, а також саме ця адреса як станом на дату винесення оскаржуваного рішення, так і станом на дату ухвалення постанови, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса ОСОБА_1 , який є засновником ФГ "Спіка".

Стосовно доводу апелянта про те, що адресою ФГ "Спіка" є: 92905, Луганська область, Кремінський район, місто Кремінна(з), вул.Титова, буд.1 "В", а не зазначена місцевим господарським судом в ухвалі від 19.12.2022 адреса (вул.Садова, буд.54, с.Червонопопівка Кремінського району Луганської області, 92924), судова колегія зазначає наступне. У будь-якому разі надсилання поштової кореспонденції у Кремінський район Луганської області було неможливим, у зв`язку із чим ухвала Господарського суду Луганської області про відкриття провадження у справі була надіслана ФГ "Спіка" на електронну адресу.

При цьому безпідставним є посилання апелянта на те, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 не є адресою ФГ "Спіка", оскільки у матеріалах справи наявний лист №78 від 09.06.2022, за змістом якого ФГ "Спіка" дало згоду на відправлення інформації, що містить банківську таємницю, саме на означену адресу електронної пошти. Відомості щодо іншої електронної адреси в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що, усупереч твердженням апелянта, судом першої інстанції дотримано вимоги процесуального законодавства щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Положення ст.269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

При цьому за імперативним приписом ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що апелянтом не доведено виняткового випадку, внаслідок якого він не зміг подати до суду першої інстанції додаткові докази з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції не приймає надані апелянтом додаткові докази.

Позивач також, фактично, надав додаткові докази в спростування доводів апеляційної скарги щодо страхування майна фермерського господарства. Однак, колегія суддів, враховуючи наведені вище критерії у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, з метою дотримання принципу правової визначеності, не прийняла додані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додаткові докази.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

23.01.2020 між АТ "ПУМБ" (далі - банк) та ФГ "Спіка" (далі - позичальник) укладений кредитний договір №МБ-К-КНА-3135 (далі - кредитний договір), за умовами п.1.1 якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 396 000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, оплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Пунктом 2.1 кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язується використати кредит виключно на наступні цілі: для оплати частини вартості транспортного засобу, виробленого в Республіці Білорусь, а саме трактор Беларусь-892, 2019 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , договір купівлі-продажу №43/306 691 від 20.12.2019, продавець - ТОВ "Техноторг-Дон", ідентифікаційний код юридичної особи: 31764816.

Відповідно до п.4.2 кредитного договору надання кредиту відбувається на підставі заяви на отримання кредитних коштів шляхом: оплати з позичкового рахунку за реквізитами, вказаними позичальником у заяві на отримання кредитних коштів, з наданням банку відповідних документів, що підтверджують зобов`язання позичальника щодо такої оплати за договорами/контрактами/угодами, розрахунковими документами, рахунками-фактурами, тощо. Кредит надається в строк не пізніше 2 (двох) банківських днів з дати отримання банком відповідної заяви на отримання кредитних коштів або в інший більший термін, вказаний у відповідній заяві на отримання кредитних коштів.

У п.5.1 ст.5 кредитного договору сторони погодили несприятливі події та їх наслідки, зокрема несплата позичальником будь-якої суми, що належить до оплати на користь банку згідно цього договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за цим договором та/або обов`язків за угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними між сторонами.

За умовами п.5.4 кредитного договору у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.6.1 цього договору, виконати таку вимогу банку та повернути отриманий кредит у повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають оплаті позичальником на користь банку згідно з цим договором, у строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому цим договором, для погашення боргового зобов`язання позичальника.

Згідно з п.6.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в строк не пізніше 25.12.2022. У межах зазначеного строку кредитування позичальник зобов`язаний повернути кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному нижче графіку: не пізніше 25.08.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 369 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 343 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 316 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 290 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 264 000,00 грн.; не пізніше 25.08.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 237 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 211 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 184 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 158 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 132 000,00 грн.; не пізніше 25.08.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 105 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 79 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 52 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 26 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2022 - вся сума фактичної заборгованості за кредитом.

Пунктом 7.1 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний оплатити банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче, а саме: проценти за користування кредитом (п.7.2 договору): процентна ставка за користування кредитом є змінюваною. На дату укладення цього договору процентна ставка за користування кредитом, яка застосовується протягом першого періоду застосування процентної ставки за цим договором, становить 12,2% річних. Процентна ставка за користування кредитом, яка застосовуватиметься протягом наступних періодів застосування процентної ставки (протягом будь-якого періоду застосування процентної ставки, окрім першого), змінюється в перший день кожного наступного періоду застосування процентної ставки та розраховується банком за нижчезазначеною формулою: ставка за кредитом=UIRD+(маржа+3% річних)-К, де UIRD визначається відповідно до умов цього договору; розмір маржі становить - 3,7% річних, К (розмір ставки компенсації) становить - 8% річних.

Відповідно до п.7.2.2 кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання з будь-яких підстав (у т.ч. форс-мажорного характеру) зобов`язань/умов, встановлених п.10.3.6.1 та/або п.10.3.6.4 цього договору, незважаючи на положення п.7.2.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитом, яка застосовується у відповідний період застосування процентної ставки відповідно до умов п.7.2.1 цього договору, збільшується на 1 процентний пункт річних (порівняно із ставкою, визначеною відповідно до умов пп.7.2.1 цього договору для відповідного періоду застосування процентної ставки) та визначається наступним чином: процентна ставка за користування кредитом, яка застосовується протягом першого періоду застосування процентної ставки за цим договором, становить: 13,2% річних - за умови дії договору з Республікою Білорусь, або 21,2% річних - у випадку дострокового розірвання договору з Республікою Білорусь. Процентна ставка за користування кредитом, яка застосовуватиметься протягом наступних періодів застосування процентної ставки (протягом будь-якого періоду застосування процентної ставки, окрім першого), розраховується банком за нижчезазначеною формулою: ставка за кредитом=UIRD+(маржа+3% річних)-К+1% річних - за умови дії договору з Республікою Білорусь.

Процентна ставка за користування кредитом, визначена відповідно до умов п.7.2.1 або п.7.2.2 цього договору, не може бути вище ніж 28,13% річних ("Максимальний розмір змінюваної процентної ставки"). Процентна ставка за користування кредитом, визначена відповідно до умов п.7.2.1 або п.7.2.2 цього договору, не може бути нижче ніж 9,13% річних ("Мінімальний розмір змінюваної процентної ставки") (п.7.2.3 кредитного договору).

Пунктом 7.2.5 кредитного договору сторони погодили, що період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший банківський день після 24 числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення кредиту, а початком - дата надання кредиту та/або перший банківський день після 24 числа (з його урахуванням).

Згідно з п.7.2.6 кредитного договору проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом із розрахунку 365 днів на рік.

Нараховані проценти повинні сплачуватися позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця (п.7.2.7 кредитного договору).

Відповідно до п.8.1 кредитного договору забезпеченням боргових зобов`язань позичальника за цим договором є: договір застави транспортних засобів, відповідно до якого позичальник передає в заставу банку належне йому майно, зазначене в п.2.1 цього договору, вартістю 412 500,00 грн.; договір поруки між банком та громадянином України ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_6 ).

23.01.2020 між АТ "ПУМБ" (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) укладено договір поруки №МБ-П-КНА-3135/2 (далі - договір поруки), за умовами п.1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (ФГ «Спіка») зобов`язань, вказаних у ст.2 цього договору.

Згідно з п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісійних винагород, неустойки, витрат кредитора тощо.

Пунктом 1.3 договору поруки сторони погодили, що у разі порушення боржником зобов`язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п.2.1 договору поруки порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язання боржника перед кредитором (далі - зобов`язання), що випливає з кредитного договору, а саме: повернути кредит, наданий в розмірі 396 000,00 грн. частинами та в строки, зазначені в наведеному нижче графіку, але не пізніше 25.12.2022: не пізніше 25.08.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 369 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 343 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 316 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 290 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2020 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 264 000,00 грн.; не пізніше 25.08.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 237 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 211 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 184 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 158 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2021 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 132 000,00 грн.; не пізніше 25.08.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 105 600,00 грн.; не пізніше 25.09.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 79 200,00 грн.; не пізніше 25.10.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 52 800,00 грн.; не пізніше 25.11.2022 - вся сума заборгованості за кредитом, яка перевищує 26 400,00 грн.; не пізніше 25.12.2022 - вся сума фактичної заборгованості за кредитом.

За умовами п.2.1.2 договору поруки щомісячно, не пізніше 1 банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця, сплачувати проценти за користування кредитом за змінюваною процентною ставкою, розмір якої розраховується відповідно до нижчезазначеного: протягом першого періоду застосування процентної ставки - становить 12,2% річних із розрахунку 365 днів на рік, а у випадках, передбачених кредитним договором, становить 13,2% річних або 20,2% річних або 21,2% річних (із розрахунку 365 днів на рік); протягом наступних періодів застосування процентної ставки розраховується за нижченаведеною формулою: UIRD+(маржа+3% річних)-К, де UIRD визначається відповідно до умов цього договору; розмір маржі становить - 3,7% річних, К становить - 8% річних.

У разі порушення зобов`язання боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання боржником зобов`язання у строки, визначені договором(ами), з якого(их) випливає зобов`язання), поручитель зобов`язаний в перший день порушення боржником зобов`язання (або певної його частини) виконати таке зобов`язання (або певну його частину) (строк виконання поручителем зобов`язань за цим договором) незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги. При цьому кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення зобов`язання боржником. Порушення зобов`язання боржником буде достатньою для поручителя підставою виконати порушене зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання відповідної інформації чи документів (п.3.1 договору поруки).

Як убачається з наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №TR.40646482.76688.12142 від 27.01.2020, банком на виконання умов кредитного договору перераховано на користь ТОВ "Техноторг-Дон" грошові кошти в сумі 396 000,00 грн.

Позивачем до матеріалів справи долучено заяву №78 від 09.06.2022, за змістом якої ФГ "Спіка" надало згоду банку на відправлення інформації, що містить банківську таємницю, на зовнішню адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та месенджери Viber, Whats App на номер НОМЕР_2.

27.06.2022 банк звернувся до ФГ "Спіка" з повідомленням №КНО-61.1.4/16 від 17.06.2022 про дострокове повернення кредиту, у якому повідомив про не виконання останнім умов договору та вимагав відповідно до п.5.4 кредитного договору протягом 3 банківських днів з моменту отримання цієї вимоги достроково повернути отримані від банку кредитні кошти в повному обсязі з нарахованими процентами за користування кредитом.

18.07.2022 банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою №КНО-61.1.3.1/67 від 13.07.2022, у якій повідомив про не виконання ФГ "Спіка" умов кредитного договору №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020 та вимагав від ОСОБА_1 як поручителя ФГ "Спіка" негайно погасити існуючу заборгованість.

Залишення без відповіді та задоволення зазначених вище повідомлення та вимоги банку стало підставою звернення АТ «ПУМБ» з розглядуваним позовом до суду.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч.3 ст.346 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджено факт видачі банком кредиту ФГ «Спіка» на виконання умов кредитного договору №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020 у сумі 396 000,00 грн. (відповідна платіжна інструкція долучена до матеріалів справи).

Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1). Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором (ч.2). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як зазначалося вище за текстом постанови, пунктом 6.1 кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в строк не пізніше 25.12.2022. У межах зазначеного строку кредитування позичальник зобов`язаний повернути кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в графіку (графік викладено вище за текстом постанови).

У свою чергу, сторони у п.5.1 ст.5 кредитного договору визначили несприятливі події та їх наслідки, зокрема несплата позичальником будь-якої суми, що належить до оплати на користь банку згідно цього договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за цим договором та/або обов`язків за угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними між сторонами.

При цьому відповідно до п.5.4 кредитного договору у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.6.1 цього договору, виконати таку вимогу банку та повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають оплаті позичальником на користь банку згідно з цим договором, у строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Банк 27.06.2022 звернувся до ФГ "Спіка" з повідомленням №КНО-61.1.4/16 від 17.06.2022 про дострокове повернення кредиту, за змістом якого повідомив про не виконання останнім умов договору та вимагав відповідно до п.5.4 кредитного договору протягом 3 банківських днів з моменту отримання цієї вимоги достроково повернути отримані від банку кредитні кошти в повному обсязі з нарахованими процентами за користування кредитом.

За змістом вимоги позивач посилався на несприятливі умови, а саме несплату позичальником процентів за користування кредитом у передбачений договором строк та погіршення фінансового стану позичальника, що ставить під сумнів спроможність останнього вчасно виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Як убачається з матеріалів справи, означене повідомлення було направлене банком ФГ "Спіка" системою клієнт-Банк та на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом апеляційної скарги зазначено, що повідомлення від банку про дострокове повернення кредиту не було отримане.

Разом з тим, як вказано вище, до матеріалів справи долучено заяву №78 від 09.06.2022, за змістом якої ФГ "Спіка" надало згоду банку на відправлення інформації, що містить банківську таємницю, зокрема на зовнішню адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того за змістом означеної заяви, враховуючи, що ФГ «Спіка» знаходиться на тимчасово окупованій території, останнє підтвердило, що всі повідомлення, які направляються банком у межах кредитного договору №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020, будуть вважатися належним чином відправлені та отримані, якщо вони відправлені на зазначену вище електронну адресу.

Судова колегія, окрім вищевикладеного, враховує, що надсилання вимоги на поштову адресу ФГ "Спіка" з об`єктивних причин було неможливим. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про наявність іншої електронної адреси ФГ "Спіка".

Отже, з огляду на вищевикладене, Господарський суд Луганської області дійшов правильного висновку про те, що граничним строком для повернення ФГ "Спіка" кредитних коштів АТ "ПУМБ" є 30.06.2022. При цьому місцевий господарський суд правильно зауважив, що направивши означене повідомлення про дострокове повернення кредиту, АТ "ПУМБ" було змінено термін кредитування за кредитним договором №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020.

Оскільки ФГ "Спіка" у строк по 30.06.2022 (включно) кредитні кошти не повернуло, заборгованість за простроченою сумою кредиту за кредитним договором №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020 становить 132 000,00 грн.

Апелянтом не оспорюються обставини щодо отримання відповідачем-1 кредиту у позивача на вказаних у позовній заяві умовах, укладення відповідачем-2 з позивачем договору поруки, а також не спростовується сума заборгованості за простроченою сумою кредиту (132 000,00 грн.), її арифметична вірність.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги до відповідача-1 у частині стягнення заборгованості за простроченою сумою кредиту є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Переглядаючи рішення Господарського суду Луганської області в частині розгляду вимог позивача про стягнення з ФГ "Спіка" заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом за період з 25.02.2022 по 16.11.2022 у розмірі 14 106,99 грн., судова колегія враховує наступне.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Плата за кредит погоджена сторонами в статті 7 кредитного договору. Зокрема, у пунктах 7.1, 7.2.2, 7.2.3, 7.2.5, 7.2.6, 7.2.7 кредитного договору, зміст яких викладено вище за текстом постанови, сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, порядок та умови її зміни, максимальний та мінімальний розмір, формули її розрахунку, період нарахування процентів, порядок сплати нарахованих процентів тощо.

За твердженнями позивача, проценти, нараховані з дати видачі кредиту по 24.02.2022 (включно), погашені в повному обсязі. Проте за період з 25.02.2022 по 16.11.2022 виникла заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 14 106,99 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що саме форс-мажорна обставина (загострення воєнного конфлікту зі сторони окупаційної армії Російської Федерації) мала наслідком ускладнення виконання договірного зобов`язання.

З цього приводу судова колегія зауважує наступне. Наявність форс-мажору не може бути підставою для невиконання основного зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України та ст.218 ГК України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Тобто, форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому основного зобов`язання.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 наголошує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 законодавець на період дії воєнного стану звільнив від негативних наслідків невиконання зобов`язань за кредитними договорами, передбачених ст.625 ЦК України.

Дійсно, у п.18 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022 передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Водночас, цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст.1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Подібна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції, а також від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

Разом із тим позивачем не було пред`явлено позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Як правильно зазначив Господарський суд Луганської області, після направлення повідомлення про дострокове повернення кредиту, банком було змінено термін кредитування за кредитним договором №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020, а тому втрачено можливість нарахування відсотків за користування кредитом після 30.06.2022.

Враховуючи погоджені сторонами умови кредитного договору (зокрема п.5.4), закінчення строку кредитування, припинення 30.06.2022 права позивача на здійснення нарахування відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача-1 заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, а саме за період з 25.02.2022 по 30.06.2022 у сумі 6 279,90 грн.

Судова колегія, спростовуючи доводи апелянта про необхідність застосування у розглядуваному випадку положень про мораторій на час воєнного стану, зауважує, що стягнута місцевим господарським судом сума 6 279,90 грн. є процентами від суми кредиту відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за наданий кредит, а не річними процентами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Повернення позичальником кредитних коштів та процентів за користування ними не є відповідальністю у розумінні цивільного законодавства України, а є виконанням зобов`язань за кредитним договором.

Переглядаючи рішення Господарського суду Луганської області в частині розгляду вимог АТ "ПУМБ" до ОСОБА_1 , Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.

Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1). Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч.2).

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач-2 за договором поруки №МБ-П-КНА-3135/2 від 23.01.2020 (умови договору викладені вище за текстом постанови) поручився за належне виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором №МБ-К-КНА-3135 від 23.01.2020 і взів на себе солідарну відповідальність( ), що апелянтом не заперечується.

За твердженнями позивача, банком 18.07.2022 на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено вимогу №КНО-61.1.3.1/67 від 13.07.2022, адресовану ОСОБА_1 . У свою чергу, судова колегія погоджується з твердженнями суду першої інстанції про те, що надана позивачем роздруківка про направлення вказаної вимоги ОСОБА_1 не може бути врахована судом, оскільки у заяві №78 від 09.06.2022 саме ФГ "Спіка" надало згоду банку на відправлення інформації, що містить банківську таємницю, на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та месенджери Viber, Whats App (номер НОМЕР_2 ), а не громадянин ОСОБА_1 .

Разом з тим, пунктом 3.1 договору поруки сторони погодили обов`язок поручителя в перший день порушення боржником зобов`язання (або певної його частини) виконати таке зобов`язання (або певну його частину) (строк виконання поручителем зобов`язань за цим договором) незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги.

Матеріали справи не містять доказів та відповідач-2 за змістом апеляційної скарги не посилається на наявність доказів погашення заборгованості за кредитним договором за простроченою сумою кредиту та за простроченими процентами за користування кредитом.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1). Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.2).

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач-2 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли на підставі кредитного договору, разом з відповідачем-1.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд вважає законним та обґрунтованим висновок Господарського суду Луганської області про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за простроченим кредитом у сумі 132 000,00 грн. та за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 6 279,90 грн.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача-2 без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 у справі №913/272/22 - без змін.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2023 у справі №913/272/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.11.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков