ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 вересня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/1150/15-г/3
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.
Розглянув заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7464 від 10.11.2022)
у справі №921/1150/15-г/3
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ,
до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль,
про: cтягнення заборгованості в сумі 7 518 778,80 грн.
За участю учасників судового процесу:
від заявника: Косяк Н. В. адвокат (участь в режимі відеоконференції).
від боржника/відповідача: Панчук С.М. адвокат.
Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференц-прийому "EASYCON".
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.
В судовому засіданні 13.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини додаткової ухвали.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2022 у справі №921/1150/15-г/3 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008 (ідентифікаційний код 21155959) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021 (ідентифікаційний код 30019801) 5 123 986 грн 22 коп. основного боргу, 799 794 грн 55 коп. пені, 148 933 грн 10 коп. інфляційних втрат, 88 412 грн 29 коп. 3% річних та 104 414 грн 11 коп. судового збору. У решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовлено.

12.05.2016 Господарським судом Тернопільської області видано наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України.

03 листопада 2022 року Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі №921/1150/15-г/3 ( вх. № 7279), в якій просить:

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій незаконною;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 31.08.2020 у виконавчому провадженні №62919377, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.10.2022 у виконавчому провадженні №70113551, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- зобов"язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича припинити чинність арештів коштів боржника у виконавчих провадженнях №62919377; №69639072; №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 скаргу №441 від 03.11.2022 (вх. №7279 від 03.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчих провадженнях №62919377; №69639072; №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473 у справі №921/1150/15-г/3 задоволено частково. Визнано бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №70113551 - незаконною. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072 винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №62633473. В решті вимог скарги, відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2023 касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 скасовано частково та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на дії та бездіяльність приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича в частині визнання незаконною бездіяльність приватного виконавця в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70113551 та скасування постанови про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072, винесену приватним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні №62633473.

Під час розгляду скарги, а саме 10.11.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн (вх. № 7464).

Ухвалою суду від 21.11.2022 прийнято до розгляду заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Судове засідання по розгляду заяви призначено на 06.12.2022, яке відкладалося на 07.02.2023 (востаннє).

23 січня 2023 року Господарським судом Тернопільської області супровідним листом № 921/1150/15-г/3/28/2023, на виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023, направлено матеріали справи №921/1150/15-г/3 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль про cтягнення заборгованості в сумі 7 518 778,80 грн разом із матеріалами скарги №441 від 03.11.2022 (вх. №7279 від 03.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчих провадженнях №62919377; №69639072; №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473, для здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до бази даних системи "Діловодство спеціалізованого суду" матеріали справи №921/1150/15-г/3 повернулися до Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою суду від 04.09.2023 призначено судове засідання щодо розгляду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7464 від 10.11.2022) у справі №921/1150/15-г/3 на 13.09.2023.

Представниця заявника в судове засідання 13.09.2023 з"явився, підтримала заяву, просить суд задоволити.

Представник боржника/відповідача в судове засідання 13.09.2023 з"явився, заперечив щодо заяви з підстав, викладених у письмових запереченнях ( вх. №8255 від 08.12.2022) та у клопотанні (вх. № 7571 від 14.11.2022) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, просить суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Представниця приватного виконавця - адвокат Косяк Н.В. заперечувала щодо клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з підстав, викладених у письмових запереченнях ( вх. № 7769 від 21.11.2023).

Представник Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в судове засідання не з"явився.

Розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про вирішення питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до статті 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Верховний Суд у постанові від 16.02.2022 у справі № 913/869/14 зазначив, що під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби при вирішенні питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають застосуванню положення статей 123, 126, 344 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаний механізм відповідає правовому висновку Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02), де зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, законодавцем прямо встановлено, що з метою підтвердження розміру судових витрат, які понесено в зв`язку з розглядом справи, стороні слід подати докази в строк, визначений в ч.8 ст.129 ГПК України, а саме до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частин 1, 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як слідує із матеріалів справи, 10.11.2022 ( дата подання письмових пояснень /заперечень на скаргу), приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн (вх. № 7464), про що викладено в прохальній частині заперечень на скаргу .

28.11.2022 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. №7972 ) про ухвалення додаткового рішення - стягнення судових витрат у розмірі 25 000,00 грн на професійну правничу допомогу, з відповідними доказами.

Статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

07.11.2022 між Адвокатським бюром "Наталії Косяк" адвокатом Косяк Н.В. (Виконавець) та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем (Клієнт ) укладено договір №34/22 про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах пов`язаних з діяльністю приватного виконавця) у справі №921/1150/15-г/3 та/або у всіх виконавчих провадженнях у рамках зведеного виконавчого провадження №62633473.

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Договору визначено, що вартість юридичних послуг визначається за домовленістю сторін та визначається в залежності від часу, необхідного адвокату для захисту інтересів Замовника.

Розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги складає 2 000,00 грн за годину.

За погодженням сторін вартість послуг з надання професійної правничої допомоги на стадії судового розгляду у Господарському суді Тернопільської області у справі № 921/1150/15-г/3 та/або у всіх виконавчих провадженнях у рамках зведеного виконавчого провадження №62633473 становить 7 000,00 грн, незалежно від кількості судових засідань (але не більше трьох).

Виплата винагороди Виконавцю здійснюється Клієнтом після підписання акту приймання-передавання наданих послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідного рахунку, виставленого Виконавцем на оплату.

Акт приймання - передачі наданих послуг формується Виконавцем та має бути розглянутий і підписаний Клієнтом протягом 5 робочих днів з моменту отримання ( у випадку відсутності зауважень щодо його змісту). Акт приймання - передачі наданих послуг складається в двох примірниках, по одному примірнику для кожної Сторони. За наявності у Клієнта зауважень (уточнень) щодо змісту Акту приймання - передачі наданих послуг, він повинен не пізніше 3 робочих днів повідомити Виконавцю (у такому випадку, Сторони разом погоджують остаточну редакцію Акту приймання - передачі наданих послуг).

Факт надання адвокатських послуг підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг від 22.11.2022 за №28/22 та платіжною інструкцією №1244 від 22.11.2022 на суму 25 000,00 грн.

У вказаному Акті зазначено дату, характер правничої допомоги (адвокатські послуги), кількість витраченого часу (год.) та вартість послуг (грн), зокрема:

- ознайомлення з матеріалами справи (зведене) виконавче провадження №62633473 11 томів) та виготовлення копій з ЗВП для суду (копії постанов, копії поштових чеків, копії рекомендованих повідомлень, копії списків поштових відправлень та копії доказів для клопотання) - 3 години витраченого часу, вартістю 6 000,00 грн;

- формування правової позиції Замовника щодо пояснень на скаргу ПрАТ "Тернопільміськгаз" №441 від 03.11.2022 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі №921/1150/15-г/3 (аналітика та новели законодавства, судова практика у питаннях здійснення виконавчого провадження з урахуванням ЗУ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" 2 години витраченого часу, вартістю 4 000,00 грн;

- складання пояснень на скаргу Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" від 03.11.2022 (вх. №7279) на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі №921/1150/15-г/3 та направлення пояснень сторонам по справі (вих. №11/11-15/11 (включно) від 08.11.2022) 4 години витраченого часу, вартістю 8 000,00 грн;

- участь адвоката Косяк Н.В. у судовому засіданні у Господарському суду Тернопільської області у справі №921/1150/15-г/3 з розгляду скарги ПрАТ "Тернопільміськгаз" №441 від 03.11.2022 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - 6 години витраченого часу, вартістю 7 000,00 грн;

- підготовка та подання заперечення на клопотання ПрАТ "Тернопільміськгаз" про долучення доказів від 10.11.2022 (вих. №25/11-29/11 (включно) від 12.11.2022); підготовка та подання клопотання про долучення доказів (вих. №30/11-34/11 (включно) від 12.11.2022); підготовка та подання заперечення на клопотання ПрАТ "Тернопільміськгаз" про долучення доказів від 14.11.2022 (вих. №37/11-41/11 (включно) від 19.11.2022); підготовка та подання заперечення на клопотання ПрАТ "Тернопільміськгаз" про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ( вих. № 42/11-46/11 (включно) від 19.11.2022); підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення (вих. №47/11-51/11 (включно) від 26.11.2022); підготовка адвоката до засідань у Господарському суду Тернопільської області у справі №921/1150/15-г/3; час на дорогу до судових засідань та у зворотному напрямку, очікування засідань - 52 години витраченого часу, відповідні послуги надавалися в якості супутніх послуг, а саме в якості підготовки до судових засідань, супроводження розгляду справи №921/1150/15-г/3 та вартістю включалася до вартості професійної правничої допомоги адвокатом Косяк Н.В. відповідно до умов договору №34/22 від 07.11.2022.

Загальна вартість Акту становить 25 000,00 грн.

Отже, Договір про надання правової допомоги №34/22 від 07.11.2022, Акт приймання - передачі наданих послуг від 22.11.2022 за № 28/22 та платіжна інструкція №1244 від 22.11.2022 на суму 25 000,00 грн є належними доказами понесених приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем витрат на правничу допомогу, під час розгляду скарги у справі №921/1150/15-г/3.

Витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави ( частина 1 статті 126 ГПК України).

Як визначено частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3, 4 статті 126 ГПК України).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами ( стаття 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах, - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" .

Правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12.

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Отже, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме згадану вище умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, тобто дослідження обставин оплати цих витрат не відіграє ключової ролі при вирішенні питання щодо їх розподілу.

Правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20 при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналіз наведених норм ч.4 ст. 126 ГПК України, а також ст. 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, - зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Правова позиція наведена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2023 у справі №921/628/19.

Так, скаржником/боржником подано до суду клопотання (вх. № 7571 від 14.11.2022) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та заперечення (вх. № 8255 від 06.12.2022) на заяву про ухвалення додаткового рішення, зі змісту яких просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Представниця приватного виконавця - адвокат Косяк Н.В. заперечувала щодо клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з підстав, викладених у письмових запереченнях ( вх. № 7769 від 21.11.2023).

Як зазначено вище факт надання адвокатських послуг підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг від 22.11.2022 за №28/22 на загальну суму 25 000,00 грн, в якому зазначено дату, характер правничої допомоги (адвокатські послуги), кількість витраченого часу (год.), вартість послуг (грн).

Зі змісту Акту вбачається, в тому числі, що участь адвоката Косяк Н.В. у судових засіданнях - 10.11.2022, 14.11.2022 та 21.11.2022 витрачено 6 годин вартістю 7 000,00 грн.

Судом, надано оцінку Акту приймання - передачі наданих послуг та враховуючи відповідні протоколи судових засідань, встановлено розбіжності у кількості затраченого часу щодо участі у судових засіданнях адвоката Косяк Н.В., зокрема: 10.11.2022 - судове засідання тривало з 11:34 год. по 12:44 год. (1 год. 10 хв.); 14.11.2022 - судове засідання тривало - з 15:15 год. по 16:35 год. ( 1 год. 20 хв.); 21.11.2022 з 14:58 год. по 17:21 год. ( 2 год. 63 хв.), тобто менше кількість годин, а ніж вказано у Акті.

За таких обставин, судом здійснено перерахунок розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, який становить 22 500,00 грн.

З огляду на викладене, суд, оцінивши витрати адвоката Косяк Н.В. з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи в частині розгляду скарги, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України).

Отже, у суду наявні підстави для часткового задоволення заяви щодо витрат на професійну правову допомогу в сумі 22 500,00 грн.

Абзац 2 частини 2 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України з поміж питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.

Як визначено статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 910/4631/22, від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом статей 2, 11, 13 - 15 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні спору, в тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення обов`язку доведення обставин, які мають значення для справи, саме на сторін, права яких є рівними, як і покладення на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог і заперечень, а також обсягу поданих доказів.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 скаргу №441 від 03.11.2022 (вх. №7279 від 03.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчих провадженнях №62919377; №69639072; №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473 у справі №921/1150/15-г/3 задоволено частково.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2023 касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 скасовано частково та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на дії та бездіяльність приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича в частині визнання незаконною бездіяльність приватного виконавця в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70113551 та скасування постанови про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072, винесену приватним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні №62633473.

Відповідно до статті 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2023 у справі №921/1150/15-г/3 набрала законної сили - 16.06.2023..

Отже витрати, понесені на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на скаржника - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" в розмірі 22 500,00 грн (перерахунок здійснений судом).

Інша частина витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що заява заявника підлягає до часткового задоволення в сумі 22 500,00 грн. У решті частин заяви, слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7464 від 10.11.2022) у справі №921/1150/15-г/3 задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль, код на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, вул. Спаська, 35, оф. 10, м. Київ 22 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ стягувачеві після набрання додаткової ухвали законної сили.

4. У решті частин заяви, відмовити.

5. Копію додаткової ухвали надіслати рекомендованою кореспонденцію з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Заявнику: Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакову І.М., вул. Спаська, 35, оф. 10, м. Київ.

ПАТ "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ.

ПрАТ "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Додаткову ухвалу підписано "13" листопада 2023 року.

Суддя Я.Я. Боровець