УХВАЛА

15 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 904/4966/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 (суддя Бєлік В. Г.)

і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021 (головуючий суддя Чус О. В., судді Кощеєв І. М., Орєшкіна Е. В.)

у справі № 904/4966/20

за позовом Павлоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1) Дніпропетровської обласної державної адміністрації, 2) Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області і 3) Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області

до ОСОБА_1

про розірвання договору оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку і стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021, позов задоволено повністю.

01.11.2023 скаржник вдруге надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2023 у справі № 904/4966/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 07.11.2023 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

08.02.2022 ухвалою Верховного Суду вперше подану касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2023 у справі № 904/4966/20 повернуто на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки протягом встановленого строку скаржник не усунув недоліків касаційної скарги.

До вдруге поданої касаційної скарги скаржник додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване наявністю поважних причин, які пов`язані з обставинами непереборної сили, зокрема, у зв`язку з повномасштабним вторгненням на території України, оголошення військового стану та мобілізацією скаржника на військову службу з 21.06.2023.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Повний текст оскаржуваної постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021 у справі № 904/4966/20 складено 22.11.2021, отже, останнім днем для подання касаційної скарги в межах процесуального строку було 13.12.2021.

Однак, касаційна скарга, як зазначено вище, подана до Верховного Суду лише 01.11.2023, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (присічний строк до 22.11.2022 включно).

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 293 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення непереборної сили.

Зазначеною нормою передбачені два виключні випадки, за відсутності яких, суд касаційної інстанції незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Установлене процесуальним законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне майже два роки, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06, від 06.12.2018 у справі № 922/2269/16 і в ухвалах Верховного суду від 03.04.2023 у справі № 917/1396/19 і від 17.10.2023 у справі № 10/17-703-2011 (521/10766/18).

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що касаційна скарга була подана поза межами присічного строку, встановленого частиною четвертою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, а доводів та доказів існування причин пропуску строку на касаційне оскарження, пов`язаних з виникненням непереборної сили, скаржник не навів, Суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Відповідне право касаційного оскарження не є абсолютним, і у будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку оскарження судового рішення, у тому числі суд має звернути увагу на те, наскільки швидко й сумлінно діяв скаржник з метою оскарження судового рішення та, відповідно, чи є в його діях ознаки зловживання правом на оскарження судового рішення, і мотивувати підстави поновлення цього строку.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну не вбачається.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Щодо посилань скаржника на те, що він був мобілізований на військову службу з 21.06.2023 колегія суддів зазначає, що скаржник не обґрунтовує те, чому він повторно не звертався із касаційною скаргою після повернення вперше поданої касаційної скарги (08.02.2022) до його мобілізації на військову службу (21.06.2023), а отже Верховний Суд зазначає, що такі обґрунтування не можуть бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки скаржник жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені обставини самі по собі призвели до неможливості вчасно оскаржити судові рішення до суду касаційної інстанції.

Крім того та з урахуванням того, що вперше подану касаційну скаргу було повернуто судом до введення воєнного стану в Україні з причин неналежного її оформлення та неусуненням вказаних судом недоліків, а також неподання доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості звернутися з касаційною скаргою в межах встановленого строку, які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили зверненню з касаційною скаргою в передбачені процесуальним законодавством строки, підстав для поновлення строку касаційного оскарження немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021 у справі № 904/4966/20, оскільки вона подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення апеляційного господарського суду, а підстави пропуску строку на касаційне оскарження не відповідають пункту 2 частини четвертої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021 у справі № 904/4966/20.

2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом з доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил