РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023Справа № 910/10954/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Фасадна Компанія"

про стягнення 272 655,72 грн.

Суддя Борисенко І. І.

представники сторін: без виклику

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс" (далі - ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Фасадна Компанія" (далі - ТОВ "Перша Фасадна Компанія", відповідач) про стягнення 272 655,72 грн.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач не виконав свого зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у ТОВ "Перша Фасадна Компанія" виник обов`язок повернути отримані грошові кошти. У зв`язку з чим сторони уклали договір про реструктуризацію заборгованості № 2/23 від 02.02.2023, який відповідачем був також неналежно виконаний.

У позові ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" просить стягнути з відповідача основну заборгованість в сумі 225 404,50 грн., штраф у сумі 45 080,85 грн., інфляційні втрати у сумі 1 348,12 грн. та 3 % річних у сумі 822,25 грн., що разом становить 272 655,72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 вказаний позов був прийнятий до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Вказана ухвала була направлена на адресу місцезнаходження відповідача, яка була останнім отримана 07.08.2023.

Проте, у визначений законом строк відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" (постачальник) та ТОВ "Перша Фасадна Компанія" (замовник) було усно погоджено придбання позивачем у відповідача скла FL (3,6 * 2,6).

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що у травні 2023 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату товару № 41 від 13.05.2023 на суму 1 804 420,80 грн.

Зі свого боку, ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" здійснив оплату вказаного рахунку з вартості товару на суму 1 749 137,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 92 від 19.05.2022, № 40 від 08.06.2022.

Зважаючи на зміст таких правовідносин та враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Водночас встановлено, що відповідач свої зобов`язання виконав частково, оплачений товар поставив на суму 1 238 328,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 97 від 30.06.2022, № 98 від 06.07.2022, № 99 від 12.07.2022.

Також з матеріалів справи вбачається, що у серпні 2022 відповідач повернув позивачу частину попередньої оплати у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1786 від 17.08.2022, № 1764 від 11.08.2022.

Отже, непоставленим залишився товар на суму 410 809,48 грн. (1 749 137,48 грн. - 1 238 328,00 грн. - 100 000,00 грн.), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.03.2022 по 31.08.2022, підписаним обома сторонами без зауважень.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як свідчать матеріали справи, 09.12.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути попередню оплату в розмірі 410 809,48 грн.

У відповідь на вказану вимогу, 02.02.2023 між ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" (кредитор) та ТОВ "Перша Фасадна Компанія" (боржник) був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № 2/23 від 02.02.2023 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору кредитор та боржник домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості ТОВ "Перша Фасадна Компанія" перед ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" у сумі 410 809,00 грн., що виникла згідно рахунку № 41 від 13.05.2022, видаткових накладних № 37 від 30.06.2022, № 38 від 06.07.2022, № 39 від 12.07.2022, шляхом розстрочення до 31.12.2023 без відстрочення її погашення (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору на реструктуризовану (відповідно до умов цього договору) заборгованість суми неустойки (штрафу, пені), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, за умови повного виконання боржником цього договору.

Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації становить 410 809,00 грн. та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 (п. 2.1 договору).

Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в п. 2.1 договору, шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок кредитора: 40 000,00 грн. - до 01.03.2023; 92 702,25 грн. - до 01.05.2023; 92 702,25 грн. - до 01.07.2023; 92 702,25 грн. - до 01.10.2023; 92 702,25 грн. - до 31.12.2023 (п. 2.2 договору).

Зобов`язання боржника зі сплати боргу вважаються виконаними за умов надходження на рахунки кредиторів коштів у розміри та строки, визначені в даному договорі (п. 2.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками (за наявності) і діє до 31.12.2023 (п. 7.1).

Як пояснив у заяві про усунення недоліків позову позивач, у договорі про реструктуризацію боргу № 2/23 від 02.02.2023 помилково були зазначенні номери видаткових накладних - № 37, № 38, № 39, замість видаткових накладних - № 97 від 30.06.2022, № 98 від 06.07.2022, № 99 від 12.07.2022, за якими ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" здійснювало поставку товару.

При цьому, у договорі № 2/23 від 02.02.2023 міститься посилання на виставлений відповідачем рахунок № 41 від 13.05.2022 та на суму неповернутої відповідачем попередньої оплати - 410 809,00 грн. з зазначенням її у акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.03.2022 по 31.08.2022.

Отже, суд приймає до уваги доводи позивача про помилковість зазначення у договорі № 2/23 від 02.02.2022 номерів видаткових накладних - № 37, № 38, № 39, та вважає, що сторони погодили реструктуризацію боргу у сумі 410 809,00 грн., що виникла за накладними № 97 від 30.06.2022, № 98 від 06.07.2022, № 99 від 12.07.2022.

Також судом встановлено, що станом на 06.07.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання щодо внесення платежів у строки, передбачені угодою про реструктуризацію заборгованості не виконав, а саме - не здійснив оплату трьох платежів за графіком (до 01.03.2023, до 01.05.2023, до 01.07.2023) у загальній сумі 225 404,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 225 404,50 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" про стягнення попередньої оплати у сумі 225 404,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у сумі 45 080,85 грн., нарахованого відповідно до п. 3.1 договору про реструктуризацію заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними, враховуючи наступне.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п. 3.1 договору за повне або часткове невиконання грошових зобов`язань, кредитор має право нараховувати на непогашену суму заборгованості штраф у розмірі 20 % від суми невиконаних грошових зобов`язань за цим договором.

Отже, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання та в силу наведених приписів закону, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 20 % штрафу у сумі 45 080,85 грн., тобто, у сумі, заявленій позивачем.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 1 348,12 грн. та 3 % річних у сумі 822,25 грн., суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

У даному випадку позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати і 3 % річних на суму коштів попередньої плати, які є грошовою сумою та які перераховуються згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товар, що має бути поставлений. Отже, оскільки правовідношення, в якому у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати, є грошовим зобов`язанням, то на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Вказані висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу в сумі 1 348,12 грн. та 3 % річних у сумі 822,25 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Стосовно заяви позивача про нарахування 3 % річних до моменту виконання рішення, а також надання вказівки органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, що нарахування 3 % річних має здійснюватись на залишок заборгованості, суд зазначає.

Так, частиною 10 ст. 238 ГПК встановлено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте наведені норми закону наділяють суд правом, а не обов`язком, надавати на стадії ухвалення судового рішення будь-які вказівки органу (особі), що буде здійснювати примусове виконання цього рішення.

Також слід зазначити, що рішення суду не може прийматись на майбутнє, як застереження від будь - яких порушень, і також не може бути умовним. Розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявності неіснуюче порушення, суперечить вимогам чинного законодавства України, у той час, як в законодавстві України можливі подальші зміни, про які суду на теперішній час невідомо і не може бути відомо.

Отже, зазначені заяви позивача задоволенню не підлягають.

Проте, позовні вимоги ТОВ "Каскад-Транс-Сервіс" підлягають задоволенню у заявлених позивачем сумах, тобто позов задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 231, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Фасадна Компанія" про стягнення 272 655,72 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Фасадна Компанія" (04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4а, офіс 139/2, ідентифікаційний код 44052587) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транс-Сервіс" (08133, Київська область, Бучанський район, місто Вишневе, вулиця Примаченко Марії, будинок 14, офіс 2, ідентифікаційний код 37640322) основний борг у сумі 225 404 (двісті двадцять п`ять тисяч чотириста чотири) грн. 50 коп., штраф у сумі 45 080 (сорок п`ять тисяч вісімдесят) грн. 85 коп., інфляційні втрати у сумі 1 348 (одна тисяча триста сорок вісім) грн.. 12 коп., 3 % річних у сумі 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп. та судовий збір у сумі 4 089 (чотири тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 84 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 13 листопада 2023 року.

Суддя Борисенко І. І.