ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Черкаси справа № 925/1096/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Одінцов Е.В. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився (клопотання без участі);

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Арена" (м. Черкаси) до Фермерського Господарства "Чирви Лесі Іванівни" (Черкаська область, Кам`янський район, с. Телепине) про стягнення 459 817,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 459 817,87 грн., з яких 191600,00 грн. залишку основного боргу, 94298,70 грн. пені, 97279,17 грн. інфляційних втрат, 76640,00 грн. штрафу за поставлений товар на підставі договору поставки № 1200-К від 28.02.2020, укладеного між сторонами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, направленим клопотання від 09.11.2023 просить розгляд справи проводити без його участі.

20.10.2023 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву ( а.с. 83-84) в якому основний борг в сумі 191 600,00 грн. визнає, а в частині стягнення 94298,70 грн. пені, 97279,17 грн. інфляційних втрат, 76640,00 грн. штрафу просить суд відмовити, зокрема, через настання у відповідача форс-мажорних обставин, як причини невчасного проведення розрахунків.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши доводи та заперечення сторін, надані суду в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого:

Матеріалами справи підтверджується, що 28.02.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Арена" ( далі - Постачальник, позивач по справі) та фермерським господарством "Чирви Лесі Іванівни" (далі - Покупець, відповідач по справі) було укладено договір поставки № 1200-К (а.с. 11-16).

Сторонами не подано суду доказів, що договір визнавався незаконним за рішення суду чи розривався за згодою сторін. Договір сторонами виконувався.

За умовами цього Договору Постачальник зобов`язався передавати (постачати) у зумовлені строки (строк) Покупцеві Товар - насіння сільськогосподарських культур, у кількості, асортименті і по цінах, згідно з видатковими накладними (додатками, специфікаціями), що є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язався прийняти вказані Товари і своєчасно сплатити за них певну грошову суму на умовах цього Договору.

Вартість даного Договору складається з суми вартості партій Товарів, поставлених Постачальником протягом строку дії даного Договору. Ціна Товару та загальна вартість Договору визначається згідно видатковими накладними (додатками, специфікаціями), які є невід`ємною частиною даного Договору ( п. 1.2. договору).

Покупець оплачує поставлені Постачальником Товари за цінами, зазначеними у специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору ( п. 2.1. договору).

Ціни, вказані в накладних, включають вартість відвантаження, пакування, маркування. Сторони можуть визначити та зафіксувати в Специфікації грошовий еквівалент ціни Товару в іноземній валюті - у доларах СІЛА або у ЄВРО. Вид та комерційний курс іноземної валюти вказується в Специфікаціях до Договору ( п. 2.2. договору).

Сторони домовились, що комерційним курсом гривні до іноземної валюти слід вважати міжбанківський валютний курс продажу іноземної валюти до гривні, який щоденно розміщується за адресою на інтернет- сторінці (http://minfin.com.ua/currency/mb/). а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній, визначається як курс готівкового продажу долару США або ЄВРО на початок відповідного дня у Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" за адресою на інтернет-сторінці (https://privatbank. на/) ( п. 2.3. договору).

Строк оплати Товару визначається у відповідній Специфікації. Оплата товару, погодженого Сторонами шляхом підписання відповідної Специфікації, на умовах після оплати здійснюється у порядку, визначеному у п. 2.9. ( п. 2.5. договору).

Поставка Товару за даним Договором може здійснюватися окремими частинами - партіями. Покупець зобов`язаний надати Постачальнику при поставці Товару довіреність на отримання відповідної партії Товару (п. 3.1. договору).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки та відповідає положенням ст. 712 ЦК України.

Даною нормою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч.2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до відносин поставки застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України, Ст.. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов`язання за Договором поставки виконав, поставив відповідачу погоджений сторонами у Специфікації № 1 від 28.02.2020 товар ( а.с. 17), а саме: насіння гібридної кукурудзи Оршанець, у кількості 200 мішків, загальною вартістю 324 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 54 000,00 грн. ,

Місце та умови поставки: Україна, с. Телепине, Кам"янський район, Черкаська область ( п. 2. Специфікації).

В п. 4 Специфікації Сторони погодили наступні строки оплати Товару:

До 10 квітня 2020 в сумі - 32 400,00 грн. ( п 4.1. Специфікації).

До 1 листопада 2020 в сумі 291 600,00 грн. ( п. 4.2. Специфікації).

Видаткова накладна № 1942 від 14.04.2020 (а.с.19) на поставку товару вартістю 324 000,00 грн. містить посилання на вказаний Договір, підписана обома сторонами, товар прийнято відповідачем без зауважень по кількості та якості, протилежного суду не доведено.

Як вбачається з доводів позовної заяви, відповідач зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений товар згідно Специфікації № 1 від 28.02.2020 виконав частково в розмірі 132 400,00 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням № 3 від 10.04.2020 на суму 19 600 грн. (а.с. 21);

- платіжним дорученням № 5 від 13.04.2020 на суму 12 800 грн. (а.с. 22);

- платіжним дорученням № 77 від 06.01.2022 на суму 30 000 грн. (а.с. 23);

- платіжним дорученням № 78 від 11.01.2022 на суму 20 000 грн. (а.с. 24);

- платіжним дорученням № 84 від 13.01.2022 на суму 50 000 грн. (а.с. 25).

Таким чином залишок заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 191 600,00 грн. ( 324 000,00-132 400,00).

Часткова оплата товару відповідачем підтверджує визнання ним зобов`язання по оплаті товару.

Відповідачем не надано доказів проведення оплати за товар у більшій сумі, ніж обліковує позивач.

Строк остаточного розрахунку за товар по умовах Специфікації настав для відповідача 01.11.2020 (а.с. 17).

Оскільки розрахунок не проведено у повному розмірі, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 191 600,00 грн. залишку основного боргу за товар.

Борг у цій сумі відповідач визнає.

Згідно ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 ст. 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами 01.11.2020 було укладено додаток № 2 до Договору (а.с. 18), яким доповнили його умови пунктом 7.10 і визначили, що у разі порушення строків (термінів) оплати, передбачених цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню за кожен день прострочення платежу від суми боргу у розмірі 18% річних.

Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами.

Згідно з правилами української мови про вживання прийменника до для числових позначень, наприклад, до 10.07.2020, то 10.07.2020 є останнім днем виконання зобов`язання, тобто прийменник "до" виражає кінцеву календарну дату та за сферою використання закріплений за офіційним діловим стилем, тоді як прийменник по - за розмовним (вказані прийменники в українській мові є тотожними та відрізняються лише за сферою використання) (вказане знайшло своє застосування у судовій практиці, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі № 927/490/18).

Отже суд приходить до висновку, що по Специфікації останнім днем для проведення остаточного розрахунку за товар для відповідача є 01 листопада 2020 і з 02 листопада починається відлік строку прострочення виконання зобов`язання.

Тому, оскільки саме 01 листопада 2020 (ще за відсутності прострочення зобов`язання) сторони підписали Додаток № 2 до Договору, то його умови про встановлення пені поширюються на майбутнє і його умови можуть бути застосовані до прострочення зобов`язання, яке настало у відповідача з 02.11.2020.

В п. 7.7. договору Сторони погодили, що якщо Покупець прострочить Сплату за товар більше 15 календарних днів то, окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим Договором, він додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 40 % (сорок відсотків від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого Товару.

Суд перевірив розрахунки (а.с. 5-6) пені за прострочення сплати боргу за товар, що нарахована в період з 02.11.2020 по 27.07.2023 в розмірі 94 298,70 грн. та штрафу в розмірі 76 640 грн. (191 600 Х 40%) - (а.с. 7) і встановив вірність їх нарахування.

При цьому позивачем дотримано ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", про те, що розмір пені встановлюється договором, але при сплаті її розмір не повинен перевищувати подвійну облікову ставку, яка діяла при її нарахуванні.

Розмір подвійної облікової ставки НБУ становить за вказаний позивачем період 158 723,71 грн.

Одночасне застосування Позивачем до Відповідача пені та штрафу узгоджується з положеннями діючого законодавства, оскільки згідно з наведеною вище статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, які можуть застосовуватися одночасно.

У пункті 5.44 постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 18.05.2021 у справі № 913/686/19 суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить положенням статті 61 Конституції України, адже пеня та штраф є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності; у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідач доказів про сплату боргу на користь позивача суду не надав. Доказів, які б звільняли його від майнової відповідальності за прострочення розрахунків за отриманий товар відповідачем теж не доведено і судом не встановлено.

Отже, до примусового стягнення з відповідача підлягає 94 298,70 грн. пені та 76 640,00 грн. штрафу.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 97 279,17 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2020 по червень 2023 на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши нарахування 97 279,17 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2020 по червень 2023 встановив неправильність їх нарахування.

Після перерахунку в програмі "Ліга Закон" сума інфляційних втрат за вказаний період становить лише лише 91 950,83 грн. і тому суд задовольняє позов лише в цій частині, оскільки доказів про добровільну сплату цього платежу суду не подано.

В решті вимог про стягнення інфляційних позивачу слід відмовити через неправильні розрахунки.

Суд відхиляє заперечення відповідача проти стягнення пені, штрафу та інфляційних втрат через необхідність врахування форс-мажорних обставин, пов`язаних із воєнною агресією рф щодо України.

Суд при цьому враховує, що прострочення виконання зобов`язання почалося у відповідача з 02.11.2020, а війна почалася 24.02.2022 року і ці події не пов`язані між собою моментом виникнення.

Відповідач на питання суду не надав відповіді про причини прострочення виконання зобов`язання після 02.11.2020 та не обґрунтував доказами, чому початок російсько-української війни в лютому 2022 року для відповідача слід вважати форс-мажорними обставинами, які унеможливили виконання зобов`язання по оплаті товару, прийнятого відповідачем у квітні 2020 року, якщо за місцем ведення відповідачем господарської діяльності (Черкаська область, Кам`янський район, с. Телепине) не велися бойові дії і це не потребує доказування.

Отже, на підставі зібраних у справі доказів, аналізу доводів та заперечень сторін, суд приходить до висновку, що позивачем доведена правова підстава позову. Борг не сплачено, але позов підлягає до часткового задоволення - з відповідача на користь позивача слід стягнути 191 600,00 грн. залишку основного боргу, 94298,70 грн. пені, 91950,83 грн. інфляційних втрат, 76640,00 грн. штрафу за поставлений товар на підставі договору поставки № 1200-К від 28.02.2020.

В решті вимог щодо стягнення інфляційних слід відмовити через невірні розрахунки.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник через неправильні дії відповідача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6897,28 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського Господарства "Чирви Лесі Іванівни" (код 40288299, Черкаська область, Кам`янський район, с. Телепине, вул. Комсомольська, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Арена" (код 40724098, м. Черкаси, вул. Смілянська, 144/1) - 191 600,00 грн. залишку основного боргу, 94298,70 грн. пені, 91950,83 грн. інфляційних втрат, 76640,00 грн. штрафу за поставлений товар на підставі договору поставки № 1200-К від 28.02.2020 та 6897,28 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2023

Суддя Н.М. Спаських