ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Справа №907/1039/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суду складі колегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач), Зварич О.В., Кравчук Н.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на рішення Господарського суду Закарпатської області (суддя Лучко Р.М.) від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон»; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про стягнення 27 041,31 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Банк Інвестицій та Заощаджень подало Господарському суду Закарпатської області на розгляд позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» про стягнення 22837,68 грн зобов`язання по гарантії; 2306,61 грн інфляційних витрат; 701,89 грн 3% річних; 1195,14 грн пені за на неналежне виконання відповідачем Договору № 10326/20-ГВ від 12.05.2020 про надання банківської гарантії.

Господарський суд Закарпатської області рішенням від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 позов задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на користь Акціонерного товариства Банк Інвестицій та Заощаджень 22837,68 грн заборгованості по відшкодуванню гарантійного платежу, 1165,19 грн пені, 2306,61 грн інфляційних втрат, 694,40 грн3% річних та 2266,85 грн в повернення сплаченого судового збору. У решті позову відмовив.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Просить долучити до матеріалів справи доказ - лист позивача №05-1/04/8270 від 01.10.2020 та врахувати його зміст при розгляді апеляційної скарги; направляти процесуальні документи у справі на адресу представника скаржника.

Вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 прийнято з порушенням норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи та при недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зокрема, судом першої інстанції ухвалою від 23 лютого 2022 року вирішено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №907/1039/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Стверджує, що не отримував ухвал Господарського суду Закарпатської області від 23 лютого 2022 року, 18 березня 2022 року та 30 березня 2022 року, оскільки відділення «Укрпошти», на яке скаржник отримував листи не працювало з 24 лютого 2022 року до 01 червня 2022 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» також не отримало від позивача відповідь на відзив від 03 березня 2023 року №2022/03/03-01 з додатковими доказами, що позбавило скаржника подати свої заперечення. Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 залишив без розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, чим порушив права відповідача.

Щодо невідповідності висновків суду першої інстанції дійсності, скаржник вказує на долучений ним до апеляційної скарги лист позивача від 01.10.2020 №05-1/04/8270, у якому останній відмовляє у задоволені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» у зв`язку з її невідповідністю умовам Гарантії №10326/20-ГВ від 15 травня 2020 року. А відтак, апелянту не зрозуміло на яких підставах позивач здійснив платіж по вимозі №22/1856 від 21 вересня 2020 року у задоволенні якої сам відмовив, згідно листа від 01.10.2020№05-1/04/8270.

Наголошує, що Господарським судом Закарпатської області при ухваленні рішення від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 не досліджувалось питання автоматичного зменшення гарантій пропорційно виконанню договору поставки №21/05-02/ЄР від 21 травня 2020 року та строк дії цього договору поставки, а також не враховано підстави припинення зобов`язань Гаранта та строк розгляду письмової вимоги Бенефіціара, вказаних у Гарантії №10326/20-ГВ від 15 травня 2020 року.

У своєму відзиві Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» зазначає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі - надуманими. Відповідь на відзив Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» надіслав на електронні пошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» за електронним цифровим підписом згідно із Законом України «Про електронні довірчі послуги». Зазначає, що ані Відповідач, ані його представники жодного разу не з`являлись у судові засідання, причини неявки не повідомляли. Вважає, недоречним посилання скаржника на вимушену зміну побуту та місця проживання працівників, оскільки Закарпатська область була та залишається найбезпечнішою, активних бойових дій там не проводилось. Отже, відповідачу нічого не перешкоджало взяти участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Закарпатської області безпосередньо або у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Щодо листа від 01 жовтня 2020 року №05-1/04/8270, то такий, як стверджує Позивач дійсно був направлений Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» з метою надання Бенефіцаром копій документів на підтвердження повноважень посадової особи. Після усунення недоліків, вимога від 21.09.2020 №22/1856 становила належне представлення. Відповідно, на виконання умов Гарантії від 15 травня 2020 року №10326/20-ГВ згідно із платіжним дорученням №1023507 від 10 листопада 2020 року Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» суму в розмірі 22837,68 грн. Також позивач наголошує, що Гарантія є безумовною, а її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання та гарантійне зобов`язання носить самостійний автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (третя особа) через систему «Електронний суд» 09 серпня 2022 року подало відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» - без задоволення. Стверджує, що відповідач не був позбавлений права звернутись до Господарського суду з клопотанням про надсилання документів по справі на відповідну поштову адресу чи електронну адресу представника (адвоката), ознайомитись з матеріалами справи у суді чи зателефонувати до суду з метою отримання інформації. Вважає лист від 01 жовтня 2020 року №05-1/04/8270 формальним, оскільки такий стосується лише підтвердження повноважень Генерального директора. Просить суд врахувати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» свої зобов`язання за договором поставки не виконало, а сам договір на дату отримання коштів Бенефіціаром за банківською гарантією був діючим.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 01 серпня 2022 року поновив Товариству з обмеженою відповідальністю «Вастон» строк на апеляційне оскарження і відкрив провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21; постановив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» розглядати без повідомлення учасників.

Ухвалу від 01 серпня 2022 року у справі №907/1039/21 суд надіслав учасникам справи на електронні адреси, зазначені в апеляційній скарзі. Сторони по справі отримали зазначену ухвалу, про що Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» вказують у своїх відзивах, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» звернулось до суду із клопотанням проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи та вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 відсутні з огляду на таке.

За матеріалами справи, Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» (надалі - Гарант) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» (надалі - Принципал) уклали 12 травня 2020 року Договір про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ (надалі - Договір). Згідно пункту 1.1. зазначеного Договору, Гарант надає за заявою Принципала банківську гарантію забезпечення виконання Договору, що буде укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (надалі - Бенефіціар) та Принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю «Нафта і дистиляти - код ДК 021:2015-09130000-9 (Дизельне паливо ЄВРО-5 (наливом))», що підтверджується Протоколом №466 засідання тендерного комітету від 04.05.2020 року. При цьому Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення виконання договору№10326/20-ГВ на суму 22 837,68 (Двадцять дві тисячі вісімсот тридцять сім гривень 68 копійок), яка є невід' ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що строк дії Гарантії: до 03 лютого 2021 року включно.

Відповідно до пункту 6.1. Договору, сторони встановлюють, що Договір набуває чинності з моменту підписання обома Сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між Сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до Гаранта з боку Бенефіціара після закінчення строку дії Гарантії.

Згідно з пунктом 3.4.1 Договору, Принципал має право протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними):

a) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією: б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» 15 травня 2020 року видало Гарантію №10326/20-ГВ, згідно якої Гарант безвідклично зобов`язується виплатити Бенефіціару повну Гарантовану суму в розмірі 22837,68 грн (Гарантована сума), за першою письмовою вимогою Бенефіціара, викладеною на українській мові та підписаною уповноваженою особою, яка зазначена в картці із зразками підписів і відбитка печатки письмової вимоги Бенефеціара, у якій Бенефіціар заявляє щодо невиконання Принципалом своїх зобов`язань за Договором із зазначенням обставин порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором. Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги Бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її на відповідність умовам даної Гарантії, та перераховує на рахунок Бенефіціара суму, яка визначена в цій Гарантії. Гарант має право відмовити Бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам Гарантії або подані Гарантові по закінченню строку дії Гарантії. Гарант не відповідає за цією Гарантією, якщо протягом дії цієї Гарантії Бенефеціар змінив умови торгів або умови Договору без відповідної письмової згоди Гаранта. Розмір суми зобов`язання Гаранта за цією Гарантією буде автоматично зменшуватись на всі суми, що виплачені Гарантом Бенефіціару за цією Гарантією, пропорційно виконанню Договору Принципалом. Ця Гарантія набуває чинності з моменту підписання її Гарантом і діє по 03 лютого 2021 року включно.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень» з вимогою від 21.09.2020 №22/1856 про сплату 22 837,68 грн за банківською гарантією у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» не виконало своїх договірних зобов`язань, а саме не поставило товари за договором. Також, Бенефеціар зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» повідомило його листом від 10 вересня 2020 року №62 про відмову від поставки товару в повному обсязі та запропонувало розірвати договір поставки за згодою сторін.

В матеріалах справи є лист від 10 вересня 2020 року №62, де у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (протиправних, на думку відповідача, дій ДФС України, що позбавили можливості Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» своєчасно зареєструвати податкові накладні) та різким підвищенням цін на ринку оптової торгівлі нафтопродуктами з моменту укладення договору поставки №21/05-02/ЄР від 21 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» пропонує зменшити кількість дизельного палива для поставки з 5000 л до 1500-2000 л (про що підписати додаткову угоду) або припинити дію договору за згодою сторін.

На виконання умов Гарантії №10326/20-ГВ від 15 травня 2020 року та відповідно до платіжного доручення №1023507 від 10 листопада 2020 року Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» суму в розмірі 22837,68 грн.

У матеріалах справи містяться три листи-вимоги (від 25 вересня 2020 року №03-1/02/8132, від 01 грудня 2020 року №03-1/02/9894 та від 17 листопада 2021 року) відповідно до яких Акціонерне товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» вимагало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» відшкодувати гарантійну суму.

У відповідь на першу вимогу Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень» від 25 вересня 2020 року №03-1/02/8132, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» надіслало лист від 28.09.2020 року №153, у якому вказує на часткове виконання Відповідачем умов Договору поставки на суму 72332,20 грн. Зазначену обставину підтверджує видатковою накладною від 02 червня 2020 року №РН-200602/001 та стверджує, що вимога не підлягає задоволенню, а Принципал та Гарант мають право щонайменше на пропорційне зменшення суми зобов`язання за Гарантією.

Предметом розгляду у цій справі є встановлення наявності або відсутності підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» заборгованості по відшкодуванню гарантійного платежу, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду, зокрема викладеної у постановах від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 10.05.2018 у справі №904/4275/17, при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією, в предмет доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Згідно із статтею 200 ГК України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, зокрема, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

За змістом ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 ЦК України передбачено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана, а статтею 563 цього ж кодексу, зокрема, визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Згідно з приписами статті 568 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; закінчення строку дії гарантії; відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією. Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.

Статтею 565 ЦК України визначено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1). Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги (частина 2). Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника (частина 3). Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню (частина 4).

Також, порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 р. (надалі - Положення), вимоги якого поширюються на банки, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями. Зокрема у розділі 5 Положення визначено порядок сплати банком-гарантом (резидентом) коштів за гарантією в разі настання гарантійного випадку.

Банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення. Банк-гарант (резидент) надсилає копію вимоги, що становить належне представлення, принципалу (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалася, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії) (пункт 36).

Банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення (пункт 37).

Банк-гарант (резидент) сплачує кошти за гарантією на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги та згідно з реквізитами, зазначеними в гарантії, якщо інші реквізити не визначені у вимозі (пункт 38).

Щодо тверджень апелянта про те, що йому не зрозуміло на яких підставах позивач здійснив платіж по вимозі №22/1856 від 21 вересня 2020 року у задоволенні якої сам відмовив, згідно листа від 01 жовтня 2020 року №05-1/04/8270.

Суд вивчив матеріали справи та дійшов висновку про те, що Бенефіціар не подавав повторної вимоги, а листом від 12 жовтня 2020 року №22/1992 лише усунув недоліки вимоги №22/1856 від 21 вересня 2020 року, додавши документи на підтвердження повноважень генерального директора Селіванова В`ячеслава Володимировича (копію Протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» №01/12-16 від 01 грудня 2016 року, копію наказу про виконання обов`язків генерального директора від 02 грудня 2016 року №266-к та копію витягу з ЄДР).

Щодо посилань скаржника на те, що суд першої інстанції не дослідив чи діяв Договір поставки №21/05-02/ЄР від 21 травня 2020 року на момент здійснення Акціонерним товариством «Банк Інвестицій та Заощаджень» виплати згідно Гарантії №10326/20-ГВ від 15 травня 2020 року, то такі спростовуються положеннями статті 562 ЦК України, якими унормовано що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 910/7575/20 зазначено, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Верховний Суд також неодноразово зазначав про те, що правовою підставою для виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром (постанови Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19, від 04.03.2021 у справі №910/3500/19).

Тобто обов`язок гаранта є безумовним та не залежить від причин невиконання ним свого зобов`язання перед бенефіціаром, такі причини не мали б з`ясовуватись банком під час ухвалення рішення про виплату суми гарантії. Тому, визначаючи, чи відповідає вимога бенефіціара умовам гарантії, банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним тощо. Натомість для виплати суми банківської гарантії достатньо встановити, що таке порушення відбулось.

Таким чином, виплата згідно Гарантії не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, а гарантійне зобов`язання носить самостійний автономний характер по відношенню до основного зобов`язання. Отже, описані вище доводи скаржника відхиляються апеляційним судом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Щодо стягнення 1165,19 грн пені, 2306,61 грн інфляційних втрат, 694,40 грн 3% річних суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена ст.625 ЦК України передбачає обов`язок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Цією ж нормою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та трьох процентів річних від простроченої суми. У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Також Велика Палата Верховного Суду вказує, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язання по поверненню гарантійного платежу, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку сум, строків та ставок нарахувань, погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції в частині стягнення пені в розмірі 1165,19 грн, інфляційних втратв розмірі 2306,61 грн, 3% річних в розмірі 694,40 грн.

Щодо процесуальних обставин, на які посилається скаржник.

У матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що відділення «Укрпошти», на яке скаржник отримував листи не працювало з 24 лютого 2022 року до 01 червня 2022 року. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що скаржник знав, що Господарський суд Закарпатської області розглядав справу №907/1039/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про стягнення 27 041,31 грн. Зокрема представник скаржника адвокат Дубровська О.М. 15 грудня 2022 року подала клопотання про відкладення розгляду справи з додатками на підтвердження своїх повноважень.

Ухвалою від 16 лютого 2022 року Господарський суд Закарпатської області відклав розгляд справи на 23 лютого 2022 року та надіслав цю ухвалу на юридичну адресу відповідача та на електронну адресу представника адвоката Дубровської О.М. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

21 лютого 2022 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі, де зазначає юридичну адресу, адресу для листування та електронну пошту. Зазначені документи подані до суду за підписом в.о. генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» Погребного Д.І.

23 лютого 2022 року відповідач не забезпечив явки у судове засідання уповноваженого представника. Суд враховуючи складність справи ухвалив здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №907/1039/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, яке призначив 18 березня 2022 року. Ухвала від 23 лютого 2023 року надіслана на юридичну адресу відповідача та на електронну адресу представника адвоката Дубровської О.М. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

03 березня 2022 року позивач електронною поштою надіслав до суду відповідь на відзив№2022/03/03-01.

18 березня 2022 року Господарський суд Закарпатської області ухвалив відкласти підготовче засідання на 30 березня 2022 року у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання з метою подання до суду відповідних доказів надсилання відповіді на відзив іншим учасникам справи. Зазначену ухвалу суд надіслав на юридичну адресу відповідача та на електронну адресу представника адвоката Дубровської О.М. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позивач подав до суду клопотання від 23 березня 2022 року №2022/23/03-01 про долучення доказів надіслання відповіді на відзив у господарській справі №907/1039/21, згідно якого надав скрін-шоти з власної електронної пошти, які підтверджують надіслання електронною поштою відповіді на відзив підписаний електронним цифровим ключем з додатками 03 березня 2022 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та 18 березня - на електронну адресу .

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» стверджує, що не отримало від позивача відповідь на відзив від 03 березня 2023 року №2022/03/03-01 з додатковими доказами, що позбавило скаржника подати свої заперечення, проте зазначені вище скрін-шоти це твердження спростовують.

У судове засідання 30 березня 2022 року відповідач явки уповноважених представників не забезпечив. Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 30 березня 2022 року у справі №907/1039/21 відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №907/894/20 та закрив підготовче провадження. Судовий розгляд справи по суті призначив на 13 квітня 2022 року. Зазначену ухвалу суд надіслав на юридичну адресу та на електронну адресу відповідача , а також на електронну адресу представника адвоката Дубровської О.М. (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

13 квітня 2022 року представник відповідача адвокат Дубровська О.М. надіслала до суду електронною поштою заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до частини 2статті 197 ГПК України, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Оскільки така заява була подана у день судового засідання та не містила доказів надіслання іншим учасникам справи та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку - суд правомірно залишив її без розгляду, про що виніс ухвалу від 13 квітня 2022 у справі №907/1039/21.

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України. Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 42 ГПК України). Однак, це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 120 та частини третьої статті 196 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника) та не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Суд акцентує увагу, що процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в господарському суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства, тобто зловживає ним.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" зазначено, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Колегія суддів встановила, що скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у цій справі колегія суддів не вбачає.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами частин 4 і 5 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року у справі №907/1039/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» - без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон».

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук