ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.2023 Справа №905/1195/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Кравець А.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бакало Андрія Васильовича, м. Костянтинівка, Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 34985,15грн, 3% річних у сумі 292,33грн, інфляційних втрат у сумі 428,63грн, всього 35706,11грн,

За участю (в режимі відеоконференції):

від позивача: Вольвач Є.А., представник за довіреністю № 57 від 31.12.2021

відповідач: Бакало А.В.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бакало Андрія Васильовича, м.Костянтинівка, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 34985,15грн, пені у сумі 4872,09грн, 3% річних у сумі 292,33грн, інфляційних втрат у сумі 428,63грн, всього 40578,20грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1795 від 03.06.2020 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману електроенергію.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що фактичним споживачем електроенергії, поставленої за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1795 від 03.06.2020 у спірний період була третя особа, якій відповідач в межах орендних правовідносин передав в користування комплекс будівель за адресою споживання електроенергії.

Позивач з аргументами відповідача не погодився, зазначивши, що орендні правовідносини відповідача з третьою особою, в межах яких були передані у користування будівелі за адресою споживання електроенергії, не стосуються спірних правовідносин та не впливають на зобов`язання відповідача в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману електроенергію.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 08.09.2023; розгляд справи суд визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначив на 03.10.2023 з подальшим відкладанням на 24.10.2023 та 07.11.2023.

Ухвалою від 03.10.2023 за заявою позивача суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України залишив без розгляду позов в частині стягнення пені у сумі 4872,09 грн.

Розгляд справи здійснено судом у судовому засіданні 07.11.2023. У судовому засіданні взяли участь учасники справи. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову заперечив.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи учасникам справи було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Бакало Андрієм Васильовичем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом приєднання споживача до умов договору №1795 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на підставі поданої та підписаної 03.06.2020 заяви-приєднання (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору №1795.

З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Згідно з умовами заяви-приєднання (додаток №1) початком постачання електричної енергії є червень 2020, але не раніше наступного дня за днем подачі цієї заяви, якщо інше не визначено комерційною пропозицією, обраною споживачем. Розрахунковим вважається період з 00:00 годин 01 числа місяця до 24:00 годин числа поточного місяця.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 договору цей договір є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг, та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії (п.2.2 договору).

Пунктами 3.3, 3.4 договору передбачено, що постачальник за договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору. Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні.

Розділ 5 договору визначає ціну, порядок обліку та оплати електричної енергії.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору (п.5.1). Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2). Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.5.8). Розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.9). Оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (п.5.10). Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію Споживачу Постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та оплату вартості електричної енергії (п.5.13). Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до вказаної комерційної пропозиції, обраної споживачем (п.5.15).

Відповідно до розділу 5 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1795 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет». Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі "Особистий кабінет" не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (п.13.1 договору).

Згідно з розділом 10 комерційної пропозиції зокрема договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк до кінця календарного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 21 календарний день до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або розірвання.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження звернення споживача до постачальника із заявою про припинення дії договору, отже договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є чинним.

У виконання умов договору №1795 від 03.06.2020 у лютому 2023, березні 2023, червні 2023 позивач поставив відповідачу електроенергію у загальній кількості 5631кВтгод на загальну суму 35580,78грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електроенергії за лютий 2023 від 28.02.2022 (обсяг 4594 кВтгод) на суму 29214,70грн з ПДВ, за березень 2023 від 31.03.2022 (обсяг 837кВтгод) на суму 5174,08грн з ПДВ та за червень 2023 від 30.06.2023 (обсяг 200кВтгод) на суму 1192,00грн з ПДВ. Акти прийняття-передавання товарної продукції за лютий, березень та червень 2023 містять електронні підписи постачальника та споживача.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки за спожиту електроенергію на загальну суму 35580,78грн, а саме: рахунок №1795 за лютий 2023 від 06.03.2022 з кінцевою датою сплати 17.03.2022 на суму 27696,94грн; рахунок №1795 за березень 2023 від 01.04.2022 з кінцевою датою сплати 07.04.2022 на суму 5174,08грн та рахунок №1795 за червень 2023 від 06.07.2023 з кінцевою датою сплати 13.07.2023 на суму 596,37грн.

При виставленні рахунку за лютий 2023 позивачем врахована переплата на суму 1517,76грн, яка виникла в результаті сплати за поставлену електроенергію в січні 2023, на підтвердження чого позивач надає виписку по особовому рахунку відповідача. Відповідач також здійснив часткову оплату електроенергії на суму 595,63грн за рахунком №1795 за червень 2023 від 06.07.2023.

Повної оплати за поставлену електричну енергію відповідач не здійснив, що ним не заперечується.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Частиною другою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, cплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ст. 11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник це суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор системи розподілу юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Частиною 2 ст.56 Закон України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.п.3.1.9, 3.2.6 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Між позивачем та відповідачем укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Електропостачальник зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії (п.7 ч.2ст.57 Закон України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п.п.4.1.,4.2. гл.4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюється у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу та електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як встановлюється матеріалами справи позивачем поставлено відповідачу у лютому-березні 2023, червні 2023 електроенергію на загальну суму 35580,78грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електроенергії за лютий 2023 від 28.02.2022 на суму 29214,70грн з ПДВ, за березень 2023 від 31.03.2022 на суму 5174,08грн з ПДВ та за червень 2023 від 30.06.2023 на суму 1192,00грн з ПДВ, які підписані електронним підписом позивача та відповідача, що не останнім заперечується.

При виставленні рахунку за лютий 2023 як пояснено позивачем врахована переплата на суму 1517,76грн, яка виникла в результаті сплати за поставлену електроенергію в січні 2023. Крім того відповідачем було здійснено часткову оплату електроенергії на суму 595,63грн за рахунком №1795 за червень 2023 від 06.07.2023.

Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідачем також не надано заперечень щодо факту споживання електроенергії за спірні періоди в визначених позивачем обсягах.

Заперечення відповідача про відсутність у нього заборгованості за спірні періоди з огляду на споживання поставленої електричної енергії третіми особами, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що ці обставини стосуються спірних правовідносин сторін та не впливають на зобов`язання відповідача в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману від позивача електроенергію.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив остаточного розрахунку за поставлену позивачем у лютому 2023, березні 2023, червні 2023 електричну енергію у загальній сумі 33467,39грн у визначений п.5.10 договору та розділу 5 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) строк, а саме: за актами за лютий 2023 від 28.02.2023 на суму 27696,94грн з ПДВ до 07.03.2023 включно, за березень 2023 від 31.03.2023 на суму 5174,08грн з ПДВ до 07.04.2022 включно та за червень 2023 на суму 596,37грн з ПДВ до 07.07.2023, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором від 03.06.2020 №1795 у розмірі 33467,39грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленої електроенергії є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, з огляду на що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 33467,39грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1795 від 03.06.2020 у розмірі 33467,39грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню; в задоволені решти вимог про стягнення основної заборгованості позов задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 428,63грн за періоди з травня 2023 по червень 2023 (заборгованість за лютий 2023), з травня 2023 по червень 2023 (заборгованість за березень 2023) та 3% річних у сумі 292,33грн за періоди з 08.04.2023 по 24.07.2023 (заборгованість за лютий 2023), з 08.04.2023 по 24.07.2023 (заборгованість за березень 2023), з 14.07.2023 по 24.07.2023 (заборгованість за червень 2023), суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди прострочення, суд встановив, що розрахунки позивача є методологічно та арифметично правильними та відповідають фактичним обставинам справи, отже суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 3% річних у сумі 292,33грн та інфляційних втрат у сумі 428,63грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших судових витрат до розподілу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-237, 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бакало Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, буд.7, ) заборгованість у сумі 33467,39грн, 3% річних у сумі 292,33грн, інфляційні втрати у сумі 428,63грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2055,93 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 07.11.2023 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2023.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було підписано лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова