РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023Справа № 910/14596/23
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Міністерства оборони України (03168, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022)
до проДочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» (04074, місто Київ, ВУЛ. ЛУГОВА, будинок 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи 32068913) стягнення пені у розмірі 4 741 грн. 53 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Міністерство оборони України (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення пені у розмірі 4 741 грн. 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі № 910/14596/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

02.10.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

06.10.2023 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.10.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

16.10.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.09.2023 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 25.09.2023 року поштового відправлення уповноваженим особам Сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

10.11.2022 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Дочірнім підприємством «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» (Постачальник) було укладено Договір про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395, умовами якого передбачено, що Постачальник зобов?язується у 2022 році поставити Замовнику Товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі, a Замовник забезпечити приймання та оплату Товару. (а.с.21-30)

Предмет договору - Друкована продукція з елементами захисту (22450000-9) (Посвідчення офіцера Збройних Сил України) - (далі - Товар). (п. 1.1 Договору)

У п.1.3 Договору визначено, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється Товар, терміни виконання Договору, визначаються нижчевикладеною Специфікацією: найменування товару - друкована продукція з елементами захисту, строки постачання до 20.12.2022 включно, загальна кількість 30000 штук, ціна - 3072600 грн.

Згідно з п.2.1 Договору ціна Договору складає 3 072 600 грн., в т.ч. ПДВ.

У п.3.2 Договору визначено, що розрахунки за фактично поставлений Товар проводяться шляхом поетапної оплати замовником поставлених йому партій товарів протягом 10 банківських днів після пред?явлення постачальником рахунку на їх оплату (далі - рахунок).

Відповідно до п. 4.1 Договору товар постачається на об?єднані центри забезпечення Замовника (далі - Одержувач товару) власними силами Постачальника та за рахунок Постачальника згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки Товару визначений в специфікації Договору (п. 1.3.).

У разі нагальної потреби, поставка товарів може здійснюватися в інші місця, визначені відповідно до заявки наданої замовником, у тому числі в місцевості, де ведуться бойові дії та райони проведення операції Об?єднаних сил.

Про час постачання товарів постачальник повідомляє замовнику не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження. (п.4.3 Договору)

Умовами пункту 4.5 Договору сторони погодили, що Постачальник зобов?язаний не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження Товару за договором повідомити Представника Центрального управління про готовність партії Товару до постачання та місце його здачі.

Під час приймального контролю Товару за якістю Представник Центрального управління перевіряє комплектність та лінійні виміри Товару згідно з нормативною або/та технічною документацією.

Постачальник зобов`язаний надати Представнику Центрального управління гарантійний лист про можливість заміни товару у разі виявлення виробничих дефектів за власний рахунок та декларацію від виробника про відповідність товару.

Результати приймального контролю якісного стану Товару відображаються в розділі 5 акту приймання-передачі та засвідчуються підписом і печаткою Представника Центрального управління.

Пунктом 7.3.2 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов?язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни Договору (пункт 2.1)

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов?язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін і безпосередньо вплинули на виконання Договору, а саме знищення, в наслідок бойових дій, виробничих потужностей Виконавця, партії (партій) товару тощо.

Згідно з п.8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов?язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом п?яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

У разі не повідомлення у строк, який визначений у пункті 8.2 Договору, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), вона позбавляється права посилатися на ці обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої розділом VII Договору, навіть при наявності відповідного сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними Торгово-промисловими палатами України.

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є сертифікат, який виданий Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними Торгово-промисловими палатами України. (п.8.3 Договору)

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2022. (пункт 11.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року Відповідач поставив Позивачу товар на загальну суму в розмірі 2 048 400 грн. 00 коп., а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковою накладною №1835 від 15.12.2022 року на суму 1 100 093 грн. 22 коп., Актами приймання - передачі №Р-2020 від 15.12.2022 року на суму 1 100 093 грн. 22 коп., №Р-2168 від 26.12.2022 року на суму в розмірі 948 306 грн. 78 коп. (а.с.13-14, 82-84)

Претензією №286/1105 від 22.02.2023 року Позивач вимагав у Відповідача сплатити пеню у розмірі 4741 грн. 53 коп., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення 07.03.2023 р. уповноваженій особі підприємства Відповідача. (а.с.9-11) У відповідь на яку Відповідач листом №260-06/23 від 16.03.2023 року повідомив про настання форс-мажорних обставин, до якого долучив повідомлення про настання обставин непереборної сили від 20.12.2022 №781-06/22, сертифікат Торгово - промислової палати України №3100-23-1246. (а.с.15-20)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив поставку товару у строк, визначений Договором. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» пеню у розмірі 4 741 грн. 53 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що частина товару була поставлена з порушенням строку, визначеного Договором, внаслідок настання обставин непереборної сили, а саме з середини грудня 2022 відбулись суттєві зміни в частині електропостачання, оскільки внаслідок масованих ракетних обстрілів повідомлено про настання надзвичайної ситуації з 09:00 16.12.2022. З 14 грудня 2022 року електроенергія майже не подавалося на підприємство (зокрема, майже повністю було відсутнє електропостачання 19 грудня, 23 грудня), а постачання електроенергії здійснювалось без будь-якого графіка чи повідомлення, на підтвердження чого надано лист ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» від 31.01.2023 №18-06/23, акти простою за відповідні дати. Отже, через відсутність електроенергії та інформації про можливе відновлення постачання у другій половині грудня місяця 2022 року, що було спричинене руйнуванням енергетичної інфраструктури України, які не існували під час укладання Договору (надзвичайні та об?єктивні обставини поза волею Сторін), поліграфічне підприємство, будучи виробником Товару, не змогло своєчасно виконати взяті на себе господарські зобов?язання в термін, що визначений умовами Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Міністерства оборони України підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року Відповідач поставив Позивачу товар на загальну суму в розмірі 2 048 400 грн. 00 коп., а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковою накладною №1835 від 15.12.2022 року на суму 1 100 093 грн. 22 коп., Актами приймання - передачі №Р-2020 від 15.12.2022 року на суму 1 100 093 грн. 22 коп., №Р-2168 від 26.12.2022 року на суму в розмірі 948 306 грн. 78 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.13-14, 82-84)

Згідно з положеннями статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

У п.1.3 Договору визначено, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється Товар, терміни виконання Договору, визначаються нижчевикладеною Специфікацією: найменування товару - друкована продукція з елементами захисту, строки постачання до 20.12.2022 включно, загальна кількість 30000 штук, ціна - 3072600 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору товар постачається на об?єднані центри забезпечення Замовника (далі - Одержувач товару) власними силами Постачальника та за рахунок Постачальника згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки Товару визначений в специфікації Договору (п. 1.3.).

У разі нагальної потреби, поставка товарів може здійснюватися в інші місця, визначені відповідно до заявки наданої замовником, у тому числі в місцевості, де ведуться бойові дії та райони проведення операції Об?єднаних сил.

Про час постачання товарів постачальник повідомляє замовнику не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження. (п.4.3 Договору)

Умовами пункту 4.5 Договору сторони погодили, що Постачальник зобов?язаний не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження Товару за договором повідомити Представника Центрального управління про готовність партії Товару до постачання та місце його здачі.

Під час приймального контролю Товару за якістю Представник Центрального управління перевіряє комплектність та лінійні виміри Товару згідно з нормативною або/та технічною документацією.

Постачальник зобов`язаний надати Представнику Центрального управління гарантійний лист про можливість заміни товару у разі виявлення виробничих дефектів за власний рахунок та декларацію від виробника про відповідність товару.

Результати приймального контролю якісного стану Товару відображаються в розділі 5 акту приймання-передачі та засвідчуються підписом і печаткою Представника Центрального управління.

Таким чином, враховуючи умови Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року, граничний строк поставки товару на загальну суму в розмірі 3 072 600 грн. 00 коп. Дочірнім підприємством «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» - 20.12.2022 року.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Проте, в порушення умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року, Відповідач не здійснив поставку товару на суму в розмірі 948 306 грн. 78 коп. у строк по 20.12.2022 року.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України та умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року не був поставлений Позивачу товар на суму в розмірі 948 306 грн. 78 коп. у строк по 20.12.2022 року.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що частина товару була поставлена з порушенням строку, визначеного Договором, внаслідок настання обставин непереборної сили, а саме з середини грудня 2022 відбулись суттєві зміни в частині електропостачання, оскільки внаслідок масованих ракетних обстрілів повідомлено про настання надзвичайної ситуації з 09:00 16.12.2022. З 14 грудня 2022 року електроенергія майже не подавалося на підприємство (зокрема, майже повністю було відсутнє електропостачання 19 грудня, 23 грудня), а постачання електроенергії здійснювалось без будь-якого графіка чи повідомлення, на підтвердження чого надано лист ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» від 31.01.2023 №18-06/23, акти простою за відповідні дати. Отже, через відсутність електроенергії та інформації про можливе відновлення постачання у другій половині грудня місяця 2022 року, що було спричинене руйнуванням енергетичної інфраструктури України, які не існували під час укладання Договору (надзвичайні та об?єктивні обставини поза волею Сторін), поліграфічне підприємство, будучи виробником Товару, не змогло своєчасно виконати взяті на себе господарські зобов?язання в термін, що визначений умовами Договору.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку військова агресія проти України) повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Так, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Наразі Торгово-промислова палата України ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин та з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований «Всім кого це стосується», Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим), доводи позивача та висновку суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими.

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, сам по собі лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини саме для спірних правовідносин, але у сукупності з доказами, наданими відповідачем, може їх підтверджувати.

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов?язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін і безпосередньо вплинули на виконання Договору, а саме знищення, в наслідок бойових дій, виробничих потужностей Виконавця, партії (партій) товару тощо.

Згідно з п.8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов?язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом п?яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

У разі не повідомлення у строк, який визначений у пункті 8.2 Договору, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), вона позбавляється права посилатися на ці обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої розділом VII Договору, навіть при наявності відповідного сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними Торгово-промисловими палатами України.

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є сертифікат, який виданий Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними Торгово-промисловими палатами України. (п.8.3 Договору)

Як вбачається з сертифікату про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-23-1246, виданого Торгово - промисловою палатою України 14.03.2023 за №110/05-4, остання засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; застосування. аварійних, стабілізаційних та екстрених відключень від електропостачання споживачів з метою збалансування енергосистеми та усунення пошкоджень, яких зазнала енергетична інфраструктура в умовах триваючої активної військової агресії з боку російської федерації відносно України, яка супроводжується постійними ракетними обстрілами; Дочірньому підприємству «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» щодо обов?язку (зобов?язання), а саме: постачання залишку у загальній кількості 9259 шт. друкованої продукції з елементами захисту (2245000-9) (Посвідчення офіцера Збройних Сил України), у термін: 20 грудня 2022 року включно, за Договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року, укладеним з МІНІСТЕРСТВОМ ОБОРОНИ УКРАЇНИ. (а.с.18-20)

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повідомлення Відповідачем Позивача про настання форс - мажорних обставин у строк, визначений п.8.5 Договору, а саме протягом п?яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Так, в матеріалах справи наявний лист Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» №260-06/23 від 16.03.2023 за результатами розгляду претензії Міністерства оборони України №286/1105 від 22.02.2023, який був отриманий Позивачем за вх. №3302 від 17.03.2023, що підтверджується відповідним штампом на листі, до якого було долучено повідомлення Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» №781-06/22 від 20.12.2022 про настання обставин непереборної сили за Договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року. Однак, матеріали справи не містять, а Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надсилання повідомлення Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» №781-06/22 від 20.12.2022 про настання обставин непереборної сили на адресу Позивача у визначений Договором строк.

За таких підстав, Суд зазначає, що відповідно до п.8.2 Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року Відповідач не може посилатися на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) та не звільняється від відповідальності, передбаченої розділом VII Договору, за наявності відповідного сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України, у зв`язку з пропуском строку повідомлення Позивача про настання таких обставин.

Суд зазначає, що подані Відповідачем до матеріалів відзиву на позовну заяву на підтвердження виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) за Договором були підставою для видачі сертифікату про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-23-1246, виданого Торгово - промисловою палатою України 14.03.2023 за №110/05-4, а тому Суд не розглядає вказані докази з огляду на наявність самого сертифікату.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства України, Суд зазначає, що Відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання з поставки товару за укладеним Договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року внаслідок настання форс-мажорних обставин.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 21.12.2022 року по 25.12.2022 року у розмірі 4 741 грн. 53 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 7.3.2 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов?язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни Договору (пункт 2.1)

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного зобов`язання з 21.12.2022 року по 25.12.2022 року у розмірі 4 741 грн. 53 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

В той же час, Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК та ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. ст. 86, 236-238 ГПК).

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, незначності прострочення поставки, прийшов до висновку про наявність існування виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/395 від 10.11.2022 року Відповідачем здійснено поставку позивачу всього обсягу замовлених ним за договором товарів, а з боку Позивача відсутні претензії щодо якості й комплектності поставленого товару. Крім того, прострочення поставки становить 5 календарних днів.

Судом встановлено, що відповідно до офіційного повідомлення Національної енергетичної компанії «Укренерго» від 16.12.2022 внаслідок масованих ракетних обстрілів з боку російської федерації електроенергетичної інфраструктури України (теплові електростанції, гідроелектростанції, підстанцій магістральних мереж 330-750 кВ) відбулася втрата понад 50% споживання ОЕС України, що відповідно п. 2.4 Кодексу системи передачі визначає настання режиму системної аварії. При цьому, відповідно до Правил ринку (Розділ 9 пп. 9.1.2), повідомлено про настання надзвичайної ситуації, починаючи з розрахункового періоду з 09:00 16.12.2022 року. 14 грудня 2022 року ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» отримано повідомлення про наявність аварійних відключень та неможливість забезпечити живлення електроенергією виробничих приміщень з незалежних від товариства обставин (лист від 14.12.22 № 170/1-06/22). Листом від 14.12.2022 № 1/03/012/37069 ДТЕК «Київськи електромережі» повідомило, що забезпечення електроенергією здійснюється тільки після отримання окремого дозволу та/або віднесення підприємства до об`єктів критичної інфраструктури. Починаючи з 14.12.2022 року електроенергія майже не подавалося на підприємство, а постачання електроенергії здійснювалось без будь-якого графіка чи повідомлення, що підтверджується листом ПрАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» від 31.01.2023 №18-06/23, актами про простій.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи сторін, а також беручи до уваги інтереси Позивача, відсутність доказів понесення позивачем збитків та інших для нього наслідків порушення зобов`язання відповідачем, незначності прострочення виконання зобов`язання, зважаючи на військову агресію російської федерації на території України та суспільну необхідність господарської діяльності Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ», а також виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, поведінку самого відповідача, яким вживалися заходи щодо своєчасної поставки товару, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України до 1000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач прострочив виконання свого зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України до Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» про стягнення пені у розмірі 4 741 грн. 53 коп. є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення пені в розмірі 1 000 грн. 00 коп., у зв`язку із зменшенням розміру неустойки за ініціативою суду. Таке зменшення розміру неустойки суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, з Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» на користь Міністерства оборони України підлягає стягненню пеня у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача, а в частині зменшеної суми неустойки - на відповідача, оскільки у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Міністерства оборони України - задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ «ЗОРЯ» (04074, місто Київ, ВУЛ. ЛУГОВА, будинок 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи 32068913) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022) пеню у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення:10 листопада 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин