ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2023 р. Справа № 924/618/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства „Агріматко-Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Голозубинецьке", с.Голозубинці Дунаєвецький район Хмельницька область

про стягнення 793 232,08 грн., з яких: 629 078,43 грн. інфляційного збільшення, 78 194,81 грн. 3% річних та 85 958,84 грн. пені

Представники сторін:

від позивача: Мітченко Т.В. в режимі ВКЗ

від відповідача: Шустер Я.В. - згідно ордера

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 03.11.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

08.06.2023р. до господарського суду області надійшла позовна заява ПАТ „Агріматко-Україна", м. Київ до ТОВ „Голозубинецьке", с.Голозубинці Дунаєвецький район Хмельницька область про стягнення 793 232,08 грн., з яких: 629 078,43 грн. інфляційного збільшення, 78 194,81 грн. 3% річних та 85 958,84 грн. пені.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями здійснено автоматизований розподіл позовної заяви, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи та визначено до розгляду судді Заярнюку І.В.

Ухвалою суду від 12.06.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання по справі на 10:00 год. "05" липня 2023р.

В підготовчому засіданні 05.07.2023р. суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів та оголошення перерви до 10:00 год. 01.08.2023р.

В судовому засіданні 01.08.2023р. оголошено перерву до 11 год. 00 хв. "06" вересня 2023 року.

В підготовчому засіданні 06.09.2023р. судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 14:30 год. 12.09.23р.

Ухвалою суду від 12.09.2023р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12:00 год. „05" жовтня 2023 року.

У судовому засіданні 03.07.2023р. суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 11:00 год. 03.11.2023р.

Виклад позицій учасників судового процесу.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, зокрема на те, що між приватним акціонерним товариством «Агріматко-Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" 15.03.2021р. був укладений договір поставки № СХТ-425000024 від 15.03.2021р. Як зазначив позивач, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме на адресу відповідача 31.03.2021р. за видатковою накладною № 331021 був поставлений товар - навантажувач телескопічний JCB Loadall 531-70 Agri вартістю 3 315 988,80 грн. При цьому, позивач відзначив, що відповідачем відповідно до платіжних доручень вартість отриманого товару сплачена частково в сумі 785 748,80 грн. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.03.2023р. по справі 924/811/22 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Голозубинецьке" Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Голозубинці на користь ПАТ "Агріматко-Україна" м. Київ, 253 0240 грн. основного боргу, 73 903,25 грн. інфляційних втрат, 11 854 грн. 3% річних, 75837,88 грн. пені за договором поставки №СХТ-425000024 від 15.03.2021р. Станом на 23.05.2023р. відповідач не виконав вказане рішення суду, не сплатив суму боргу та нараховані штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач у направленому суду відзиві від 04.07.2023р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що за рішенням суду вже стягнуто інфляційні втрати, 3% річних та пеня на підставі договору поставки №СХТ-425000024 від 15.03.2021р., включно по 22.08.2022р.

Відповідач вказує, що позивачем невірно розраховано інфляційні втрати та 3% річних, які за розрахунками відповідача можуть складати: з вересня 2022р. по лютий 2023р. включно інфляційні втрати можуть складати 2520240 грн. х 1,07509537 (сумарний індекс інфляції за вказаний період) - 2520240 грн. = 19000,32 грн. З 22.08.2022р. по 06.03.2023р. 3% річних за 186 днів можуть складати 38881,47 грн.

Також відповідач вказує, що позивач визначив період стягнення пені відповідно до п. 6.2. договору поставки в сумі 85 958,84 грн. з 24.02.2022р. по 26.04.2022р. а тому позов не підлягає задоволенню.

У відповіді на відзив від 15.08.2023р. позивач не погоджується із доводами відповідача у відзиві, просить задовольнити позов у повному обсязі та зазначає, що при винесені рішення по справі №924/811/22 були нараховані санкції (інфляційні втрати, 3% річних та пеня) з 29.12.2021р. по 23.02.2022р., про що свідчить розрахунок штрафів по справі №924/811/22.

02.11.2023р. представником відповідача подано до суду заяву, у якій просив зменшити розмір заявлених штрафних санкцій у зв`язку з проблемами з виробництвом, реалізацією виробленої сільськогосподарської продукції та через повномасштабну агресію росії проти України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Між приватним акціонерним товариством "Агріматко-Україна" (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" (покупцем) укладено договір поставки № СХТ-425000024 (далі договір), в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві на умовах DDP Хмельницька область Дунаєвецький район с. Голозубинці (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010р.) товари (далі товари) за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій (далі специфікації), які є додатками до цього договору та його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену в специфікаціях до договору вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та специфікаціями до нього (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 2.1. договору ціни товарів визначаються сторонами як договірні. Кількість та ціни товарів указуються в специфікаціях до договору, які є його невід`ємними частинами. Загальна сума договору визначається шляхом складання підсумкових сум по специфікаціях до цього договору.

Як передбачено п. 2.2. договору строки поставки товару погоджуються сторонами та відображаються в специфікаціях.

Відповідно до 4.1. договору покупець здійснює обов`язкову часткову попередню оплату у розмірі 21% від суми договору, яка розраховується згідно п. 2.1. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікації.

Згідно із п. 4.2. договору на решту суми постачальник надає покупцеві відсрочку по оплаті. Покупець сплачує решту суми згідно строків, які відображено в специфікації.

Як передбачено п. 4.3. договору, ціни на товари є договірними і вказані у специфікаціях.

Розділом 6 договору встановлена відповідальність сторін, де у п. 6.2. вказано, що у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.3.).

Відповідно до специфікації № 0001 від 15.03.2021р., видаткової накладної № 331021 від 31.03.2021р., актів приймання-передачі № СХТ-425000024 від 02.04.2021р. та № СХТ-425000024 від 02.04.2021р., скріплених підписами та печатками сторін приватним акціонерним товариством "Агріматко-Україна" (постачальником) поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" (покупцю) товар, а саме навантажувач телескопічний JCB Loadall 531-70 Agri, кількістю 1 шт., вартістю 3 315 988,80 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 1493 від 18.03.2021р. на суму 1500 грн., № 19 від 30.03.2021р. на суму 584248,80 грн., № 369 від 28.12.2021р. на суму 150 000 грн., № 62 від 05.09.2022р. на суму 50 000 грн. товариством з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" перераховано на користь приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" 785 748,80 грн. на підставі договору поставки № СХТ-425000024 від 15.03.2021р.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем положень договору позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.03.2023р. по справі №924/811/22 позов задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" (Хмельницька область, Дунаєвецький район, село Голозубинці, вулиця Шевченка, будинок 20, ідентифікаційний код 32013288) на користь приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" (місто Київ, вулиця Малопідвальна, 12/10, ідентифікаційний код 30725 грн. основного боргу, 73903,25 грн. інфляційних втрат, 11854 грн. 3% річних, 75837,88 грн. пені, 40377,53 грн. відшкодування судового збору.

У зв`язку із невиконанням вказаного рішення суду відповідачем, позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.03.2023р. по справі №924/811/22 стягнуту з ТОВ "Голозубинецьке" Хмельницька область, Дунаєвецький район, село Голозубинці, на користь ПАТ "Агріматко-Україна" м. Київ, 253 0240 грн. основного боргу, 73 903,25 грн. інфляційних втрат (за період з 29.12.2021р. по 23.02.2022р.), 11 854 грн. 3% річних (за період з 29.12.2021р. по 23.02.2022р.), 75 837,88 грн. пені (за період з 29.12.2021р. по 20.01.2022р. та з 21.01.2022р. по 23.02.2022р.). За неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № СХТ-425000024 від 15.03.2021р.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з приписами ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст.3 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

В силу норм ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейським судом з прав людини зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст.6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі "Горнсбі проти Греції", Європейським судом наголошено, що "відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободalia (серед іншого) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконані або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організовувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду у справі «Глоба проти України», no.15729/07, від 05.07.12р.).

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

З приводу заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом приймається до уваги наступне.

У постанові від 18.03.2020р. у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме, встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у справі №924/618/23, яка розглядається, відсотки річних нараховані за ставкою у розмірі 3%, тому порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу процентів річних судом не встановлено.

Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.09.2022 у справі №910/9911/21, 21.06.2022 у cправі №910/9905/21.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 р. у справі №912/855/19).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.03.2023р. у справі №910/17556/21, визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і відсотків річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Крім того, судом враховується, що заявлені позивачем нарахування не є значними чи завищеними у порівнянні із сумою основної заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

У п. 8.1 договору сторони врегулювали, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань зо Договором, якщо воно виникло внаслідок дії обставин непереборної сили.

Для виконання цього договору запровадження воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), не вважається форс-мажорною обставиною.

Таким чином, даним пунктом договору спростовуються посилання відповідача на несплату заборгованості за поставку товару у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача 629 078,43 грн. інфляційних втрат (за період з 24.02.2022р. по 06.03.2023р.), 78 194,81 грн. 3% річних (за період з 24.02.2022р. по 06.03.2023р.), 85 958,84 грн. пені (за період з 24.02.2022р. по 26.04.2022р.), що виникла внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання, визначені умовами вищевказаного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Голозубинецьке" (Хмельницька область, Дунаєвецький район, село Голозубинці, вулиця Шевченка, будинок 20, ідентифікаційний код 32013288) на користь приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" (місто Київ, вулиця Малопідвальна, 12/10, ідентифікаційний код 30725226) 629 078,43 грн. (шістсот двадцять дев`ять тисяч сімдесят вісім гривень 43 коп.) інфляційних втрат, 78 194,81 грн. (сімдесят вісім тисяч сто дев`яносто чотири гривні 81 коп.) грн. 3% річних, 85 958,84 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 84 коп.) пені, 11 898,48 грн. (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 48 коп.) відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.11.2023р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруковано 3 прим.

1 - до матеріалів справи

2- ПАТ „Агріматко-Україна", 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 12/10 (код 30725226)

- представнику позивача Мітченко Т.В - на ел.адресу -

3- ТОВ „Голозубинецьке", 32466, Хмельницька обл., Голозубинці, вул. Шевченка, буд. 20 (код 32013288)

- представнику відповідача Шустер Я.В. - на ел. адресу -