ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 910/2215/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 (03124, м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 7-А, офіс 3-41, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Центр оптимальних будівельних рішень (65026, Одеська обл., м. Одеса, пл. Грецька, буд. 3/4, )

про стягнення 673096,31 грн., -

за участю представників сторін: не з`явились

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр оптимальних будівельних рішень про стягнення 673096,31 грн., з яких: 552970 грн. основного боргу, 99046,18 грн. пені та 21080,13 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №АБ/06/20-10/1 від 24.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.07.2023 о 16:15. Ухвалою суду від 04.07.2023 підготовче засідання призначено на 20.07.2023 о 16:15. Ухвалою суду від 20.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/2215/23 на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 06.09.2023 о 15:20. Ухвалою суду від 06.09.2023 відкладено підготовче засідання 28.09.2023 о 15:20. Ухвалою суду від 28.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2023 о 16:15.

У судове засідання 19.10.2023 позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. 03.10.2023 за вх.№34909/23 до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

У підготовчі та судове засідання відповідач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідач повідомлявся шляхом направлення ухвал суду на юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись до суду з відповідними довідками поштових відділень. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №910/2215/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 19.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

24.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Центр оптимальних будівельних рішень (покупець, відповідач) укладений договір поставки №АБ/06/20-10/1, відповідно до якого постачальник на умовах цього договору зобов`язується передати у власність покупцеві пісок, надалі за текстом - товар, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору постачальник зобов`язаний поставляти товар покупцю відповідно до умов цього договору; своєчасно надавати покупцю усі необхідні та належним чином оформлені документи на товар за даним договором (сертифікат якості, залізничні, видаткові та податкові накладні, інші документи погоджені сторонами).

Згідно з п.3.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно на умовах цього договору оплачувати вартість товару, який поставляється за цим договором.

За п.5.1 договору моментом поставки є момент передачі товару покупцю у пункті призначення, визначеному в п.4.1.1 даного договору; право власності на товар, а з ним і усі ризики (зокрема, але не виключно ризик випадкового знищення або пошкодження) переходять від постачальника до покупця в момент поставки та підписання накладних на товар (або іншого документу, що підтверджує передачу товару).

У відповідності до п.6.1.1 договору ціна за одиницю товару визначається сторонами в заявці до даного договору, або якщо заявка відсутня, то ціна за одиницю товару та за загальну кількість (партію) товару визначається сторонами у рахунку постачальника на оплату товару та/або у залізничних чи видаткових накладних на такий товар.

Згідно з п.7.3 договору у випадку прострочення оплати за поставлену партію товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожний день прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням, а також 3% річних; сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань по оплаті та відшкодування збитків у повному обсязі.

За п.10.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020; якщо за один місяць до закінчення строку, вказаного в даному пункті, жодна зі сторін не надасть письмове повідомлення про розірвання даного договору, то договір автоматично продовжує свою дію на 1 рік за тих же умов; подовження дії договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього договору.

В матеріалах справи наявні підписані з обох сторін видаткові накладні: №4752 від 07.12.2020 на суму 1302,50 грн.; №4738 від 05.12.2020 на суму 3105 грн.; №4736 від 04.12.2020 на суму 13627,50 грн.; №4690 від 03.12.2020 на суму 31782,50 грн.; №4686 від 02.12.2020 на суму 10955 грн.; №4682 від 01.12.2020 на суму 10507,50 грн.; №4626 від 30.11.2020 на суму 14300 грн.; №4624 від 27.11.2020 на суму 11585 грн.; №4622 від 26.11.2020 на суму 12677,50 грн.; №4520 від 25.11.2020 на суму 18132,50 грн.; №4492 від 24.11.2020 на суму 23980 грн.; №4458 від 23.11.2020 на суму 18192,50 грн.; №4413 від 20.11.2020 на суму 21852,50 грн.; №4300 від 12.11.2020 на суму 3720 грн.; №4237 від 11.11.2020 на суму 3197,50 грн.; №4359 від 18.11.2020 на суму 3292,50 грн.; №4051 від 05.11.2020 на суму 6885 грн.; №4025 від 04.11.2020 на суму 3070 грн.; №3918 від 29.10.2020 на суму 15787,50 грн.; №3787 від 24.10.2020 на суму 1807,50 грн.; №3629 від 17.10.2020 на суму 7500 грн.; №3625 від 16.10.2020 на суму 2395 грн.; №3606 від 25.10.2020 на суму 4640 грн.; №3604 від 14.10.2020 на суму 4577,50 грн.; №3583 від 13.10.2020 на суму 9405 грн.; №3581 від 12.10.2020 на суму 14350 грн.; №3479 від 10.10.2020 на суму 18425 грн.; №3477 від 09.10.2020 на суму 4722,50 грн.; №3467 від 08.10.2020 на суму 12775 грн.; №3458 від 07.10.2020 на суму 24257,50 грн.; №3432 від 06.10.2020 на суму 3630 грн.; №3430 від 05.10.2020 на суму 4222,50 грн.; №3428 від 03.10.2020 на суму 4085 грн.; №3389 від 02.10.2020 на суму 4555 грн.; №3387 від 01.10.2020 на суму 4370 грн.; №3333 від 30.09.2020 на суму 25252,50 грн.; №3310 від 29.09.2020 на суму 8050 грн.; №3308 від 28.09.2020 на суму 6852,50 грн.; №3244 від 26.09.2020 на суму 8847,50 грн.; №3242 від 25.09.2020 на суму 3560 грн.; №3240 від 24.09.2020 на суму 8987,50 грн.; №3238 від 23.09.2020 на суму 4732,50 грн.; №3155 від 19.09.2020 на суму 14582,50 грн.; №3153 від 18.09.2020 на суму 5132,50 грн.; №3151 від 17.09.2020 на суму 3545 грн.; №3106 від 16.09.2020 на суму 19865 грн.; №3072 від 15.09.2020 на суму 2505 грн.; №3070 від 12.09.2020 на суму 2355 грн.; №3068 від 11.09.2020 на суму 3590 грн.; №3066 від 10.09.2020 на суму 14145 грн.; №3064 від 09.09.2020 на суму 10157,50 грн.; №2897 від 08.09.2020 на суму 14282,50 грн.; №2869 від 07.09.2020 на суму 8895 грн.; №2867 від 05.09.2020 на суму 12252,50 грн.; №2865 від 03.09.2020 на суму 3135 грн.; №2863 від 01.09.2020 на суму 11870 грн.; №2683 від 31.08.2020 на суму 10652,50 грн.; №2574 від 25.08.2020 на суму 7327,50 грн.; №2571 від 21.08.2020 на суму 6655 грн.; №2569 від 20.08.2020 на суму 9937,50 грн.; №2416 від 18.08.2020 на суму 17577,50 грн.; №2414 від 17.08.2020 на суму 2962,50 грн.; №2352 від 16.08.2020 на суму 18570 грн.; №2350 від 14.08.2020 на суму 8417,50 грн.; №2348 від 13.08.2020 на суму 13357,50 грн.; №2251 від 12.08.2020 на суму 21575 грн.; №2249 від 11.08.2020 на суму 3150 грн.; №2227 від 10.08.2020 на суму 17625 грн.; №2225 від 08.08.2020 на суму 8892,50 грн.; №2223 від 07.08.2020 на суму 6312,50 грн.; №2167 від 06.08.2020 на суму 21640 грн.; №2192 від 05.08.2020 на суму 6995 грн.; №2190 від 04.08.2020 на суму 9485 грн.; №2101 від 03.08.2020 на суму 9517,50 грн.; №2043 від 31.07.2020 на суму 2957,50 грн.; №2020 від 29.07.2020 на суму 16425 грн.; №2018 від 28.07.2020 на суму 14135 грн.; №1970 від 25.07.2020 на суму 3655 грн.; №1619 від 25.06.2020 на суму 8107,50 грн.

В матеріалах справи на підтвердження часткової сплати відповідачем грошових коштів за спірним договором наявні платіжні доручення №582 від 20.08.2020 на суму 39225 грн. та №1241 від 24.12.2020 на суму 200000 грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано та матеріали справи містять: розрахунок заборгованість за договором №АБ/06/20-10/1; акт звірки взаємних розрахунків за договором №АБ/06/20-10/1 станом на 30.09.2021, який підписано з обох сторін та в якому зазначено, що станом на 30.09.2021 заборгованість на користь позивача складає 552970 грн.; оборотно-сальдову відомість по рахунку №361 за 01.01.2020-10.11.2021.

Докази сплати решти вартості поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

Несплата відповідачем решти вартості поставленого товару за договором поставки стала підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу, пені та 3% річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні матеріали справи з урахуванням встановлених судом обставин, господарський суд вказує, що позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи підписаними з обох сторін видатковими накладними, а відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за отриманий товар в строк та у повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 552970 грн., яка підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, отже за таких обставин є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 позовні вимоги про стягнення з відповідача 552970 грн. основного боргу.

Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заявлених до стягнення пені та 3% річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сплата пені, її розмір та порядок нарахування передбачені п.7.3 договору.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем вартості отриманого товару, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, з огляду на правомірність та підставність позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 про стягнення з відповідача 99046,18 грн. пені та 21080,13 грн. 3% річних.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Центр оптимальних будівельних рішень (65026, Одеська обл., м. Одеса, пл. Грецька, буд. 3/4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АБЗ-1 (03124, м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 7-А, офіс 3-41, ) 552970 /п`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят/ грн. основного боргу, 99046 /дев`яносто дев`ять тисяч сорок шість/ грн. 18 коп. пені, 21080 /двадцять одну тисячу вісімдесят/ грн. 13 коп. 3% річних та 10096 /десять тисяч дев`яносто шість/ грн. 44 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля