ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа№ 910/4674/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Єршова С.В. - адвокат, посвідчення № 6530/10;

від відповідача: Пилипчук В.Є. - адвокат, посвідчення № 1541;

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 (повний текст - 31.07.2023)

у справі № 910/4674/23 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про внесення змін до договору,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, Компанія) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач, Оператор) про внесення змін до договору.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки додаткова угода до договору сторонами не була підписана, Компанія звернулась з цим позовом до суду, в межах якого просить суд внести зміни до договору, а саме: абзац шостий пункту 8.2 розділу VIII договору замінити абзацами шостим, сьомим, восьмим у наступній редакції:

«Послуги транспортування природного газу в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100 % попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи, або замовника послуг транспортування газу через точку (-ки) входу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем рф та України та точку (- ки) виходу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем України та європейських країн) у розмірі вартості замовленої гарантованої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Послуги транспортування природного газу в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року Замовнику, що є замовником послуг транспортування газу через точку (-ки) входу на міждержавному з`єднанні газотранспортних системрф та України та точку (-ки) виходу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем України та європейських країн, надаються на умовах здійснення попередньої оплати вартості замовленої гарантованої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, у розмірі, визначеному у повідомленні Замовника, але не менше 96% коштів, отриманих Замовником за Угодою про надання послуг з організації транспортування природного газу через територію України, укладеною між публічним акціонерним товариством «Газпром» та акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 30.12.2019 року.

Остаточний розрахунок за замовлену, але не сплачену гарантовану потужність, здійснюється Замовником на підставі підписаного обома Сторонами єдиного акту наданих послуг за весь період до закінчення строку дії Договору та остаточного рішення у спорі, що розглядається Міжнародним арбітражним судом при Міжнародній торгово-промисловій палаті (ІСС - International Court of Arbitration, Цюрих, Швейцарія, арбітражне провадження №27245/GL), протягом 30 (тридцяти) робочих днів після зарахування на рахунок Замовника у повному розмірі коштів, що підлягають оплаті Замовнику відповідно до зазначеного остаточного рішення.».

Абзаци, починаючи з сьомого та по десятий у зв`язку з цим вважати абзацами, починаючи з дев`ятого по дванадцятий.

Пункт 11.2 розділу XI договору доповнити другим та третім абзацами в наступній редакції:

«Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику, що є замовником послуг транспортування газу через точку (-ки) входу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем рф та України та точку (-ки) виходу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем України та європейських країн, два примірники акта наданих послуг за газовий місяць за надані Замовнику потужності, що сплачені Замовником відповідно до абзацу сьомого пункту 8.2 розділу VIII Договору, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

Оператор на підставі інформації, наданої замовником щодо отриманих коштів за остаточним рішенням у спорі, що розглядається Міжнародним арбітражним судом при Міжнародній торгово-промисловій палаті (ІСС - International Court of Arbitration, Цюрих, Швейцарія, арбітражне провадження №27245/GL), здійснює остаточний перерахунок вартості наданих за договором послуг та направляє Замовнику, що є замовником послуг транспортування газу через точку (-ки) входу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем рф та України та точку (-ки) виходу на міждержавному з`єднанні газотранспортних систем України та європейських країн, два примірники єдиного акта наданих але не сплачених послуг за весь період до закінчення строку дії договору, на загальну суму вартості замовленої гарантованої потужності (крім перерваної потужності), за яку має бути здійснено остаточний розрахунок згідно абзацу вісім пункту 8.2 розділу VIII договору, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора».

Також у позові Компанія просила суд установити, що внесені зміни набирають чинності з 11.05.2022 та поширюються на відносини сторін за договором, що склалися з цієї дати.

У межах позову необхідність внесення таких змін до спірного договору позивач обґрунтовував також тим, що має місце істотна зміна обставин та факт неможливості Оператора з 11.05.2022 виконувати умови договору в частині гарантованої потужності на точці входу Сохранівка. Оскільки бронювання гарантованих потужностей за договором здійснено з метою виконання угоди, то питання переносу потужності з однієї точки входу до ГТС України на іншу точку входу перебуває поза межами одноосібного рішення Компанії.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 у позові відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що суд не наділений повноваженнями для самостійного внесення змін до типової форми договору транспортування природного газу шляхом зазначення інших пунктів, ніж тих, що затверджені уповноваженим на це органом. Лише за умови затвердження регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу в силу вимог пункту 17.3 договору, сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до такого договору.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 18.08.2023 (засобами поштового зв`язку) звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі. Рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким внести зміни у договір від 30.12.2019 №012020/ транспортування природного газу, укладений між НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України". Установити, що внесені зміни набирають чинності з 11.05.2022 та поширюються на відносини сторін за договором, що склалися з цієї дати. Відшкодувати позивачу витрати на оплату судового збору за рахунок відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023, у зв`язку з тим, що суддя Майданевич А.Г. який не є суддею-доповідачем, перебуває на лікарняному, справу передано для розгляду апеляційної скарги у даній справі та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

29.08.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження. Розгляд справи було призначено на 26.09.2023.

15.09.2023 (засобами поштового зв`язку) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було протокольною ухвалою відповідно до ст. 263 ГПК України прийнято до спільного провадження, в судовому засіданні 26.09.2023.

Розгляд справи відкладався, зокрема ухвалою від 26.09.2023 - на 31.10.2023.

В судове засідання 31.10.2023 з`явились представники позивача та відповідача. Представник скаржника свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.10.2023 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 31.10.2023 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документу від 04.10.2023 в його електронний кабінет.

Справа була розглянута в «розумний строк» в розумінні ст. 6 Конвенції з незалежних від суду причин: через збройну агресію росії проти України; поведінку сторін та подання відповідного клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, з метою забезпечення рівності сторін; враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, що обґрунтовується наступним.

Так, Нафтогаз не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для її вирішення, при невідповідності висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи.

За доводами скаржника, необхідність внести зміни у договір спричинені істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладанні та після настання яких не дійшли згоди щодо приведення його умов відповідно до обставин, які істотно змінилися. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач навів доводи та докази на підтвердження істотної зміни обставин та наявності умов, визначених частиною 2 статі 652 ЦК України, наявність яких є підставою для зміни договору у судовому порядку.

Апелянт зазначив, що висновок суду, що внесення змін (яких просив позивач) до спірного договору та фактично питання переносу потужності з однієї точки входу до ГТС України на іншу точку входу перебуває поза межами одноосібного рішення Компанії. За доводами скаржника, таке твердження суду першої інстанції свідчить про неповне з?ясування ним обставин справи та про поверхневе ставлення до її розгляду і вирішення. Натомість, істотна зміна обставин, якими сторони керувалися під час укладання договору, полягає не лише у неможливості позивача отримати послуги договірних потужностей на точці входу в газотранспортну систему України, але й має наслідком неможливість використання точок виходу у відповідних обсягах.

При цьому скаржник зазначає, що обставини, якими керувалися сторони під час укладання договору, зокрема, обставини щодо: забезпечення транспортування природного газу в режимі транзиту через територію України з визначених точок входу до визначених точок виходу до/13 ГТС України та у визначених обсягах; - гарантованої оператором потужності на точці входу Сохрановка - істотно змінились.

Так, у травні 2022 року Оператор повідомив Нафтогаз про настання форс-мажорних обставин за Договором та про неможливість виконання Оператором зобов?язань, передбачених умовами договору, на фізичний точці з?єднання ГВС «Сохрановка» (точка входу Сохрановка за умовами договору) та прикордонній компресорній станції КС «Новопсков», які внаслідок неоголошеної війни російської федерації проти України знаходяться поза належним контролем оператора. Оператор також повідомив, що з 15:00 газової доби 10.05.2022 номінації для транспортування газу через фізичну точку з?єднання Сорановка на газову добу 11.05.2022 і наступні газові доби до припинення дії обставин непереборної сили будуть відхилені, а з 07:00 газової доби 11.05.2022 приймання газу до ГТС України у фізичній точці з?єднання Сохрановка представниками ТОВ «Оператор ГТС України» здійснюватися не буде. Невиконання Оператором ГТС свого обов?язку за договором має істотне значення та значною мірою позбавляє Компанію того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також апелянт зазначив, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про те, що компанією належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин, з якими законодавець передбачає внесення змін до договору. При цьому, за твердженнями апелянта, судом першої інстанції не з?ясовано (і в оскаржуваному рішенні не наведено), наявність яких же саме обставин, на думку суду, не доведено позивачем. В оскаржуваному рішенні також відсутні будь-які висновки суду щодо доказів та доводів позивача про наявність визначених статтею 652 ЦК України умов, які є підставою для внесення змін у договір у порядку цієї статті. Верховний Суд, з огляду на його сталу судову практику у питанні застосування судом норм ст. 652 ЦК України, притримується висновку, що закон пов?язує можливість внесення змін до договору та/або розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин (постанови ВС від 20.06.23 справа № 910/7583/22, від 27.04.23 справа № 910/20596/20, від 17.05.23 справа № 914/865/22, від 19.11.20 справа № 910/10074/19 та ін.

Таким чином, скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі та скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про задоволення позову в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У поданому відповідачем відзиві сторона заперечує проти доводів апеляційної скарги у даній справі, просить залишити її без задоволення з урахуванням наступного.

Відповідач у своєму відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та зазначив, що з січня 2020 року по травень 2022 року Компанія виконувала умови типового договору. Позивач сплачував на користь ТОВ «Оператор ГТС України» грошові кошти за весь обсяг замовленої потужності.

Разом з цим, обсяг замовленої потужності не використовувався Компанією у повному обсязі та/або в деякі періоди відповідачем «дозамовлялася» потужність на точки виходу в обсязі більшому ніж визначено у додатку 1 до договору. З червня 2022 року в порушення положень пункту 8.2 типового договору щодо обов`язку Компанії сплачувати оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність та за п`ять робочих (банківських) днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, позивач в односторонньому порядку почав сплачувати вартість замовленої потужності не у повному обсязі.

Отже, як зазначає відповідач, компанія, укладаючи договір з оператором на визначених у ньому умовах та за типовою формою, виконуючи його в період з січня 2020 року по травень 2022 року, зокрема шляхом оплати всього обсягу замовленої потужності незалежно від її використання, а з червня 2022 року виконуючи не у повному обсязі та ставлячи питання про визнання певних умов договору несправедливими та про їх незастосування або застосування з певними відхиленнями на його користь, діє недобросовісно, що суперечить вимогам пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки в такому випадку сторона спочатку погоджується з певними умовами договору (з урахуванням визначення яких інший контрагент визнав за можливе підписати відповідний договір, вважаючи його вигідним), а потім вчинив дії щодо невиконання таких умов, у тому числі намагається узаконити незастосування та безпідставне невиконання чинних умов типового договору, затвердженого НКРЕКП, шляхом отримання відповідного рішення суду.

Окрім цього, як зазначав Оператор, неправомірність таких дій позивача та обов`язковість до виконання умов типового договору, в редакції затвердженій НКРЕКП, встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі № 910/12377/22.

А тому відповідач просив залишити апеляційну скаргу у даній справі без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 30.12.2019 між Компанією та Оператором було укладено договір транспортування природного газу № 012020/, за умовами якого позивач зобов`язався надавати Компанії послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених Кодексом, з урахуванням особливостей цього договору, а відповідач - сплачувати Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), що виникають при його виконанні (пункти 2.1., 2.2. вказаного правочину).

Компанія у позові зазначає, що укладанню між сторонами договору передували певні обставини, які є суттєвими та визначають зміст і характер правовідносин за договором, саме вони стали підставою для укладання договору, а за їх відсутності сторони не уклали б цей договір.

Так позивач зазначає, що 19-20.12.2019 у Берліні (Федеративна Республіка Німеччина) та Мінську (Республіка Білорусь) відбулась зустріч представників Європейського Союзу, України та російської федерації, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», НАК «Нафтогаз України», російського ПАТ «Газпром». За її результатами підписано протокол (далі - Протокол) зустрічі представників Європейського Союзу, України і російської федерації, а також компаній цих країн (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України, НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Газпром»). Текст вказаного Протоколу наявний у вільному доступі на сайті Кабінету Міністрів України.

За твердженнями позивача учасники зустрічі домовились про вчинення Компанією, Оператором та ПАТ «Газпром» певних дій з метою продовження безперебійного транзиту російського газу через територію України, зокрема:

2.1 ПАТ «Газпром» укладе з Нафтогазом угоду на організацію транспортування газу через територію України;

2.2.2 Нафтогаз і Оператор укладуть транспортну угоду (контракт на транзит газу);

2.2.3 Нафтогаз звернеться до Оператора для бронювання потужностей ГТС України. При цьому бронювання потужностей ГТС України по рокам буде здійснено у наступних об`ємах: 2020 рік - 65 млрд куб. м газу; 2021 рік - 40 млрд куб. м газу; 2022 рік - 40 млрд куб. м газу; 2023 рік - 40 млрд куб. м газу; 2024 рік - 40 млрд куб. м газу.

Компанія вказує на те, що на виконання зазначених пакетних домовленостей та забезпечення транспортування у транзитному режимі російського газу через територію України 30.12.2019 між позивачем та ПАТ «Газпром» укладено угоду про надання послуг з організації транспортування природного газу через територію України, за умовами якої Компанія протягом 2020-2024 років має надавати послуги з організації транспортування природного газу в обсягах: 2020 рік - 65 млрд куб. м (178,1 млн куб. м/доба); 2021-2024 роки по 40 млрд куб. м (109,6 млн куб. м/доба). Також за твердженнями позивача саме на виконання пакетних домовленостей між Компанією та Оператором був укладений спірний договір, за умовами якого Оператор зобов`язувався надати позивачу послуги з транспортування природного газу територією України в обсягах, ідентичних обсягам транспортування за Угодою, а саме: 2020 рік - 65 млрд куб. м (178,1 млн куб. м/доба); 2021-2024 роки по 40 млрд куб. м (109,6 млн куб. м/доба). Також між Оператором та ПАТ «Газпром», як оператором російської федерації, укладено угоду про взаємодію від 30.12.2019 №, якою врегульовано правила та процедури приймання-передачі природного газу з ГТС російської федерації до ГТС України у фізичних точках з`єднання (зокрема, газовимірювальна станція «Сохранівка»), а також прикордонних компресорних станцій (включаючи «Новопсков»).

Дослідивши умови укладеного договору, суд відзначає, що відповідно до пункту 2.3. обсяг послуги визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюється відповідно до вимог Кодексу (пункт 2.4. договору).

За умовами пунктів 2.5., 2.6. договору Компанія має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у цій угоді. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Згідно з абзацом 1 пункту 2.7. договору додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Компанії надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності наперед.

Пунктом 5.1. визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Відповідно до розділу VI договору позивач забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цієї угоди (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його власному вебсайті.

Вартість послуг за розподіл потужності та транспортування розраховується за тарифами, встановленими регулятором, а за балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (пункт 7.1. За змістом пункту 8.1. вказаного правочину вартість послуг договірної потужності визначається, виходячи з обсягу замовленої потужності Компанії згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

У подальшому між Оператором та Компанією до договору було укладено додаткові угоди №1 від 24.01.2020, № 2 від 17.04.2020, № 3 від 22.07.2020, № 4 від 29.10.2020, № 5 від 01.12.2020.

Пунктом 8.2. договору визначено, що вартість договірної потужності Компанії, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним спеціальних обов`язків, на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.

Також, 29.06.2021 між Оператором та Компанією до договору від 30.12.2019 № 0120202/ було підписано додаток 1 Розподіл потужності, відповідно до якого визначається обсяг гарантованої потужності (квартальна/річна) у куб. м. на добу на період з 01.01.2020 по 31.12.2024.

Згідно вказаного додатку гарантована потужність (річна, квартальна) у куб. м на добу в період з 01.10.2021 по 30.09.2022 становить: Суджа - 77 200 000 куб. м/добу, Сохрановка - 32 400 000 куб. м/добу, Каушани - 0 куб. м/добу, Ужгород/Велькі Капушани - 69 100 000 куб. м/добу, Дроздовичі - 10 200 000 куб. м/добу, Берегове - 24 600 000 куб. м/добу, Гребеники - 4 500 000 куб. м/добу, Олексіївка - 1 200 000 куб. м/добу, Орлівка/Ісакча - 0 куб. м/добу.

У подальшому 06.09.2022 між оператором та компанією до договору було підписано у новій редакції додаток 1 розподіл потужності, відповідно до якого визначено нові обсяги гарантованої потужності у куб.м на добу на період з 01.10.2022 по 31.12.2024.

Згідно вказаного додатку гарантована потужність у куб. м на добу в період з 01.10.2022 по 30.09.2023 становить: Суджа - 72 000 000 куб. м/добу, Сохрановка - 37 600 000 куб. м/добу, Каушани - 0 куб. м/добу, Ужгород/Велькі Капушани - 103 900 000 куб. м/добу, Дроздовичі, Берегове, Гребеники - 4 500 000 куб. м/добу, Олексіївка - 1 200 000 куб. м/добу, Орлівка/Ісакча - 0 куб. м/добу.

24.02.2022 мала місце військова агресія російської федерації проти України. Судом першої інстанції правомірно зазначено, що вказані обставини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Так, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 10.05.2022 оператором на адресу позивача було скеровано повідомлення про настання форс-мажорних обставин за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/, в якому відповідач повідомив Компанію про те, що з 15:00 газової доби 10.05.2022 номінації для транспортування газу через фізичну точку з`єднання Сохранівка на газову добу 11.05.2022 і наступні газові доби до припинення дії обставин непереборної сили будуть відхилені, а з 07:00 газової доби 11.05.2022 приймання газу до ГТС України у фізичній точці з`єднання Сохранівка представниками ТОВ «Оператор ГТС України» здійснюватися не буде. Також у вказаному повідомленні було зазначено, що з метою збереження обсягів транзиту природного газу територією України до країн Європейського Союзу ТОВ «Оператор ГТС України» пропонує Компанії перенести тимчасово недоступні потужності за договором з фізичної точки з`єднання Сохранівка на фізичну точку з`єднання Суджа. До вказаного повідомлення Оператором був доданий сертифікат № 3100-22-0130 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 23.05.2022 Торгово-промислової палати України.

26.05.2022 відповідач скерував Компанії лист № ТОВВИХ-22-5291, в якому повторно запропонував перенести тимчасово недоступні потужності за договором з фізичної точки з`єднання Сохранівка на фізичну точку з`єднання Суджа. При цьому Оператор зазначив, що зазначене перенесення заброньованих потужностей не призведе до необхідності здійснювати додаткову оплату з боку Компанії. До вказаного листа відповідачем було додано додаток № 1 для підписання, в якому зазначено було перенесення потужностей.

Разом з цим, у відповідь на вказаний лист Компанія повідомила про неможливість перенесення потужностей у зв`язку з відмовою Газпрому, який зазначив, що таке перенесення «не является приемлемым для ПАО «Газпром» в силу причин технологического характера». (лист від 27.05.2022 №24-1079/1.4-22).

24.02.2023 Компанією на адресу відповідача був скерований лист щодо направлення додаткової угоди до договору для підписання, у додатках до якого містились проекти додаткової угоди.

У відповідь на вказаний лист 27.02.2023 Оператор звернувся до позивача (лист № ТОВВИХ-23-2563) та зазначив, що між сторонами укладений типовий договір транспортування природного газу, затверджений НКРЕКП, та від його змісту сторони не можуть відступити, а мають право лише його конкретизувати.

В подальшому, 08.03.2023 позивач звернувся до Оператора з листом щодо обґрунтування необхідності укладення додаткової угоди до договору, в якому зазначив, що спірний договір був укладений на виконання пакетних домовленостей та має виконуватись в повному обсязі, натомість, зумовлена широкомасштабним вторгненням росіїї на територію України неможливість отримання потужностей на точці входу Сохранівка, яку позивач не міг передбачити на момент укладення договору, фактично є істотними обставинами, зумовлені незалежними від сторін причинами.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правові засади функціонування ринку природного газу України визначені Законом України «Про ринок природного газу» (далі - Закон). Правовідносини сторін у межах цього спору регулюються приписами вказаного Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент ініціювання позивачем укладення додаткової угоди - 24.02.2023.

Так, пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону визначено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (пункт 45 частини 1 статті 1 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи, встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що Кодекс газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Як зазначалось раніше, 30.12.2019 між Компанією та Оператором було укладено договір транспортування природного газу № 012020/ за типовою формою.

Пунктом 2 глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС встановлено, що послуги транспортування природного газу надаються на умовах 100 % попередньої оплати (крім випадку, передбаченого цим пунктом) у розмірі вартості розподіленої потужності на період газового місяця для послуг на період газового місяця, кварталу та/або року за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу. Якщо така попередня оплата не буде надана замовником послуг транспортування у строк, визначений цим пунктом, то оператор газотранспортної системи тимчасово (до дня, наступного за днем внесення відповідного фінансового забезпечення) зупиняє надання послуг, стосовно яких замовник не надав фінансове забезпечення, та пропонує таку розподілену потужність іншим замовникам послуг транспортування у якості вільної потужності згідно з розділом IX цього Кодексу. При цьому такий замовник послуг не звільняється від зобов`язань щодо сплати за розподілену потужність на час зупинення надання послуг.

Вказані положення законодавця дзеркально відображено НКРЕКП в положеннях типового договору транспортування природного газу, затвердженого 30.09.2015 постановою № 2497, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828 (із відповідними змінами і доповненнями), та умовах типового договору, який укладено 30.12.2019 між позивачем та відповідачем за № 012020/.

Разом з цим, послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100 % попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих (банківських (в редакції договору згідно додаткової угоди №5 від 01.12.2020)) днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує Оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що вказане свідчить про те, що типовий договір транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/ укладений між Оператором та Компанією відповідає умовам чинного законодавства України, умовам типового договору транспортування природного газу, затвердженого 30.09.2015 постановою № 2497, що зареєстрований Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828 (із відповідними змінами і доповненнями).

Щодо доводів апелянта про необхідність внесення змін до договору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підстави для зміни або розірвання договору, визначені ст. 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, тобто способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Натомість статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 2, 4 ст. 188 Господарського кодексу України).

В цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає, що право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відхиляє доводи скаржника про істотність зміни обставин як підставу для задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частини перша та друга статті 652 ЦК України).

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта статті 652 ЦК України).

В цій частині правомірним є врахування судом першої інстанції в розумінні ч. 4 ст. 236 ГПК України, правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 ЦК України.

Припис абзацу другого частини першої статті 652 ЦК України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом «найменших негативних наслідків» для сторін договору (близькі за змістом висновки див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 вересня 2019 року у справі № 910/17469/18 (пункти 41 - 42), від 19 листопада 2019 року у справі № 910/9859/18 (пункти 37, 41 - 44), від 25 лютого 2020 року у справі № 922/2279/19 (пункти 8.8 - 8.12), від 19 липня 2022 року у справі № 910/14155/21 (пункт 8)).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що враховує доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на наступну постанову Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 916/1971/18, де суд касаційної інстанції дійшов висновку, що укладення учасниками ринку природного газу договору транспортування природного газу з дотриманням типової форми вказаного договору є обов`язковим в силу прямої вказівки Закону.

Окрім цього, у постанові від 09.07.2019 у справі № 909/773/18 Верховний Суд дійшов висновку, що виходячи з вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а також приписів чинного законодавства України, укладення договору про транспортування природного газу відповідно до типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, є обов`язковим для учасників ринку природного газу.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі № 902/575/18 сформульовано правовий висновок про те, що суд не наділений повноваженнями для самостійного внесення змін до типової форми договору транспортування природного газу шляхом зазначення інших пунктів, ніж тих, що затверджені уповноваженим на це органом. Сторони не позбавлені можливості врегулювати свої правовідносини щодо транспортування природного газу відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до Типового договору транспортування природного газу». Вказана правова позиція об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі № 902/575/18 підтримана Верховним Судом у постановах від 27.01.2021 по справі № 915/982/18 (пункти 4.6, 4.7), від 05.12.2019 у справі № 908/1823/18 (пункт 44).

В цій частині суд апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника, що спірний договір за своєю правовою природою є договором надання послуг транспортування природного газу.

З даного приводу обґрунтованими є посилання відповідача на судові рішення у справі № 910/12377/22, в межах якої було надано правову оцінку договору від 31.12.2023 № 012020/, укладеному між Оператором та НАК «Нафтогаз України». Так, у вказаній постанові Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 N 2497 (далі - Типовий договір) (п. 43 постанови).

Таким чином, з урахуванням встановленого вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що суд не наділений повноваженнями для самостійного внесення змін до Типової форми договору транспортування природного газу шляхом зазначення інших пунктів, ніж тих, що затверджені уповноваженим на це органом. Лише за умови затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони, в силу вимог пункту 17.3 договору, зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до такого договору. А тому доводи апеляційної скарги відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані. З урахуванням вказаного виковку про відсутність підстав (фактичну неможливість) внесення змін до типового договору, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції не з?ясовано (і в оскаржуваному рішенні не наведено), наявність яких же саме обставин, на думку суду, не доведено позивачем через вищевстановлене.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) суд апеляційної інстанції не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 у справі № 910/4674/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 у справі № 910/4674/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.11.2023.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко