ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023м. ДніпроСправа № 904/5023/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр", селище Кам`янське, Нікопольський район, Дніпропетровська область

про стягнення 15 965,60 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" про стягнення 15 965,60 грн, з яких: 9143,46 грн - основний борг, 1588,21 грн -пеня, 402,06 грн - 3% річних, 4831,87 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання платних послуг № 54/05 від 01.02.2015.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 18.09.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.10.2023 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що станом на 20.09.2023 відповідачем сплачена заборгованість за договором, разом з сумами втрат від інфляції та 3% річних, що підтверджується платіжною інструкцією № 1299 від 18.09.2023 на суму 14 377, 39 грн. Таким чином, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 9 143, 46 грн, втрат від інфляції в сумі 4831,87 грн та 3% річних в сумі 402,06 грн підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору. Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 1588,21 грн зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності за актом здавання-приймання платних послуг № 206 від 21.02.2022 щодо стягнення пені відповідно до п. 5.3 договору. У зв`язку із чим відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 9 143, 46 грн, втрат від інфляції з сумі 4 831,87 грн та 3% річних в сумі 402,06 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору. Відмовити в частині вимог щодо стягнення пені в сумі 1 588,06 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 між Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальний) загоном державної служби України з надзвичайних ситуацій (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Новопавлівський гранітний кар`єр" (замовник) було укладено договір на виконання платних послуг № 54/05 (далі - договір).

Предметом договору є виконання підрозділами виконавця платних послуг згідно з вимогами законодавства України та Галузевих «Правил Безпеки...» на об`єктах за викликом замовника (розділ 1. договору).

Виконавець виконує на об`єктах замовника за його викликом або заявкою наступні види платних послуг, а саме: обслуговування масових вибухів (п. 2.1. договору).

Замовник зобов`язаний сплачувати відповідно до умов договору, виконавцю витрати, що пов`язані з наданням платних послуг (п. 3.1. договору).

Оплата за виконання платних послуг здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання акта здавання-приймання платних послуг. Замовник зобов`язаний підписати акт здавання-приймання платних послуг впродовж 5 календарних днів з моменту надання акту виконавцем (п. 3.2. договору).

Основними документами для оформлення оплати за надані платні послуги є: відомість про роботу працівників виконавця, яка враховує чисельність працівників, що виконує даний вид платних послуг, кількість годин роботи, умови надання платних послуг (з застосуванням ізолюючих газозахисних апаратів та інше) та кількість використаних матеріалів; акт здавання-приймання платних послуг. Відомості про роботу працівників виконавця та акт здавання-приймання платних послуг узгоджуються замовником (п. 4.4. договору).

При невиконанні або неналежному виконанні обов`язків по цьому договору замовник і виконавець несуть однакову відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 5.1. договору).

За порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором (п. 5.3. договору).

Додатки до цього договору є його невід`ємними частинами. Зміни і доповнення в договір вносяться лише в письмовому вигляді за погодженням сторін (п. 6.2. договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання і є дійсним під час дії договору на постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів ПАТ «Новопавлівський гранітний кар`єр» ДВГРЗ ДСНС України (п. 6.3. договору).

По узгодженню сторін в договір можуть бути внесені зміни, що оформлюються додатковою угодою (п. 6.4. договору).

31.07.2019 сторони уклали додаткову угоду № 02/146/05 до договору, в якій дійшли згоди пункт 2.1. договору викласти в наступній редакції: « 2.1. Виконавець виконує на об`єктах замовника за його викликом або заявкою наступні види платних послуг, а саме: чергування при веденні вогневих робіт (код за ДК 016:2010 - 09.90); виконання робіт в закритих ємностях та резервуарах, їх очищення (код за ДК 016:2010-33.11); обслуговування масових вибухів (код за ДК 016:2010 - 09.90)».

19.11.2019 сторони підписали додаткову угоду № 04/269/05 до договору, в якій вирішили пункт 2.1. договору викласти в наступній редакції: « 2.1. Виконавець виконує на об`єктах замовника за його викликом або заявкою -наступні види платних послуг, а саме: чергування при веденні вогневих робіт (код за ДК 016:2010 - 09.90); виконання робіт в закритих ємностях та резервуарах, їх очищення (код за ДК 016:2010- 33.11); обслуговування масових вибухів (код за ДК 016:2010 - 09.90); надання послуг ремонтно-будівельною дільницею ДВГРЗ ДСНС України (код ДК 016-2010 -84.25, 33.12)».

Відповідач надав позивачу заявку/виклик № 133 від 10.02.2022, в якій просив направити групу рятувальників для відбору проб повітря після проведення масового вибуху.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги з обслуговування масового вибуху на суму 9143,46 грн, на підтвердження чого надав акт здавання-приймання платних послуг № 206 від 21.02.2022 та підписані сторонами та скріплені їх печатками відомості від 21.02.2022 про надання послуг працівниками восьмого взводу ДВГРЗ ДСНС України за 17.02.2022 та за 18.02.2022.

Позивач виставив відповідачу рахунок № 206 від 21.02.2022 на суму 9143,46 грн.

Господарський суд зазначає, що акт здавання-приймання платних послуг № 206 від 21.02.2022 підписаний лише зі сторони позивача та відповідно не містить підпису та відтиску печатки зі сторони відповідача.

Позивач зазначає, що акт здавання-приймання платних послуг № 206 від 21.02.2022 та рахунок № 206 на суму 9143,46 грн направив відповідачу для підпису, але в обумовлений п. 3.2. договору строк на адресу позивача підписаний акт не повернувся і заперечень щодо акту здавання - приймання платних послуг на адресу позивача не надходило.

У зв`язку із чим, як зазначає позивач, 30.06.2022 він повторно направив відповідачу для підписання акт здавання - приймання платних послуг № 206 та рахунок для оплати наданих платних послуг, на підтвердження чого надав копії опису вкладення, фіскального чеку та накладної Укрпошти.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата за виконання платних послуг проводиться протягом 10 календарних днів після підписання акта здавання-приймання платних послуг. Замовник зобов`язаний підписати акт здавання-приймання платних послуг впродовж 5 календарних днів з моменту надання акту виконавцем.

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору підписаний акт не повернув, мотивованої відмови від підписання акту не надав, за надані послуги не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9143,46 грн, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 03.03.2023 по 20.08.2023 у розмірі 402,06 грн та інфляційні втрати за період з березня 2022 року по липень 2023 року у розмірі 4831,87 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під час розгляду справи, відповідач подав до суду платіжну інструкцію № 1299 від 18.09.2023 про сплату позивачу 14 377,39 грн, з призначенням платежу: "обслуговування масового вибуху зг. дог № 54/05 від 01.02.2015 9143,46 грн, інфляційні втрати 4831,87 грн, 3% річних 402,06 грн".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 14 377,39 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення 9143,46 грн - основного боргу, 402,06 грн - 3% річних, 4831,87 грн - інфляційних втрат підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1588,21 грн за період з 03.03.2022 по 01.09.2022.

Відповідно до п. 5.3. договору за порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний правильно.

Відповідач просив у відзиві застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 (набрав чинності 02.04.2020) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. В подальшому період карантину продовжувався, зокрема постановою № 1423 від 23.12.2022 до 30.04.2023. Постановою від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

Зважаючи на викладене, враховуючи строк оплати наданих послуг за спірним актом та визначений позивачем період нарахування пені (з 03.03.2022 по 01.09.2022), приймаючи до уваги нормативні приписи статті 261 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку позовної давності, строк позовної давності в один рік за вимогами позивача не сплинув.

За таких обставин заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1588,21 грн.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2147,20 грн.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 15 965,60 грн згідно з платіжною інструкцією №1794 від 06.09.2023, замість 2147,2?0 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 13 818,40 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання прокурором до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 13 818,40 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" (53282, Дніпропетровська область, с. Кам`янське, вул. Озерна, буд. 40, ідентифікаційний код 00292304) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 223-А, ідентифікаційний код 33873405) 3735,41 грн, а саме: 1588,21 грн пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн, про що видати наказ.

Закрити провадження у справі за позовом в частині стягнення 9143,46 грн - основного боргу, 402,06 грн - 3% річних, 4831,87 грн - інфляційних втрат на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва