Справа № 909/590/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

до відповідача Комунального підприємства "Житловик"

про стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 815764 грн 15 к.,

за участю:

представника позивача Мороз О. М.,

ухвалив таке рішення.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

У судовому засіданні 02.11.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

ПАТ "Прикарпаттяобленерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до КП "Житловик" про стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 815764 грн 15 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 03.07.2023 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 08.08.2023, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Протокольною ухвалою від 08.08.2023 суд відклав підготовче засідання на 06.09.2023.

Ухвалою від 25.08.2023 суд відклав підготовче засідання на 12.09.2023.

12.09.2023 суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів до 03.10.2023 та відклав підготовче засідання на 02.10.2023.

02.10.2023 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.10.2023.

Ухвалою від 25.10.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 02.11.2023.

Сторін належним чином було повідомлено про дату та час розгляду справи.

Явка в судове засідання представника позивача підтверджує наведений факт.

Докази отримання процесуальних документів відповідачем наявні у матеріалах справи.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач відповідно до умов договору не оплатив в повному обсязі вартість послуг з розподілу електричної енергії за період з січня по квітень 2023.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити.

Письмово позиція позивача викладена у позовній заяві від 20.06.2023 (вх. № 7578/23 від 27.06.2023) та відповіді на відзив від 15.09.2023 (вх. № 13796/23 від 22.09.2023).

Позиція відповідача стосовно даного спору зводиться до того, що: позивач у позовній заяві посилається на договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії б/н та без дати; КП "Житловик" не отримувало від позивача акти про використану електричну енергію та рахунки за електроенергію за січень квітень 2022. Відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Письмово позиція відповідача викладена у відзиві від 07.09.2023 (вх. № 13123/23 від 11.09.2023).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05.01.2022 КП "Житловик" підписало заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 21050 (далі - Договір).

Згідно п. 2.1 Договору, Оператор системи розподілу надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКІ від 14.03.2018 за № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи розподілу.

Відповідно до п. 2.3 Договору, Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи розподілу згідно Додатку 4 "Порядок розрахунків".

Згідно п. 5.2, 5.3 Договору, оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Оператора системи розподілу. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку № 4 "Порядок розрахунків"

Розрахунки не побутового Споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить календарний місяць (п. 1 Додатку 4).

Оплата послуг, наданих Оператором системи розподілу, здійснюється за тарифами, які встановлюється Ретулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги Оператора системи розподілу оприлюднюються на сайті компанії AT "Прикарпаттяобленерго". Розрахунки за надання послуг з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи розподілу. За підсумками розрахункового періоду Оператор системи розподілу оформляє та надає (направляє) Споживачу Акт про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії та рахунок за розподіл електричної енергії. Споживач проводить остаточний розрахунок за розподіл електричної енергії протягом 5 операційних днів з моменту отримання рахунку (п. 4 Додатку 4).

Період заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії: січень-квітень 2023 року. Вказані обставини підтверджуються помісячними рахунками на оплату, складеними позивачем та актами про розподілену електричну енергію.

Позивач представив докази направлення відповідачу листом цінним з описом рахунків на оплату та актів про розподілену електричну енергію. Відповідач підписані акти про розподілену електричну енергію позивачу не повертав.

У визначені договором строки відповідач не розрахувався за розподілену електричну енергію. Борг відповідача перед позивачем за розподілену електричну енергію становить 815764 грн 15 к.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, врегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно п. 2.1.5. ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі.

Як встановлено судом, між сторонами виникли договірні зобов`язання на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання до вказаного договору.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання (ст. 173 ГК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникли між сторонами на підставі господарського договору, є господарсько-договірними.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують той факт, що позивач направив на адресу відповідача рахунок № 21050/6 від 31.01.2023 за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2023 року на суму 226323 грн 72 к. та акт про розподілену електричну енергію за січень 2023 року, рахунок № 21050/6 від 28.02.2023 на суму 217979 грн 27 к. за послуги з розподілу електричної енергії за лютий 2023 року та акт про розподілену електричну енергію за лютий 2023 року, рахунок № 21050/6 від 31.03.2023 на суму 234040 грн 37 к. за послуги з розподілу електричної енергії за березень 2023 року та акт про розподілену електричну енергію за березень 2023 року, рахунок № 21050/6 від 30.04.2023 на суму 211594 грн 94 к. за послуги з розподілу електричної енергії за квітень 2023 року та акт про розподілену електричну енергію за квітень 2023 року.

Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не повернув підписані оригінали актів, письмової обґрунтованої відмови від їх підписання не надав, а відтак, у відповідача наявна перед позивачем заборгованість у розмірі 815764 грн 15 к. Доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, відповідач суду не надав.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у даній справі предметом спору є стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії за січень квітень 2023, відтак посилання відповідача на те, що КП "Житловик" не отримувало від позивача акти про використану електричну енергію та рахунки за електроенергію за січень квітень 2022, судом розцінюється критично, оскільки дані докази жодним чином не стосуються предмету спору.

Висновок суду.

У контексті наведеного, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 12236 грн 46 к. слід покласти на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1, 4 ч. 3 123 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов?язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Тобто, зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги не пов`язане безпосередньо з наявністю клопотання, оскільки перш за все суд має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подала договір про надання професійної правничої допомоги від 02.01.2023 №2023/20, укладений між ПАТ "Прикарпаттяобленерго" як клієнтом та Мороз О. М. як адвокатом та акт приймання-передачі послуг від 27.09.2023. Згідно з актом надані такі послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів 5000 грн 00 к., складення позовної заяви 15000 грн 00 к., складення відповіді на відзив 15000 грн 00 к., складення інших клопотань та заяв з процесуальних питань 2000 грн 00 к., участь адвоката в судових засіданнях 12000 грн 00 к. (участь у чотирьох судових засіданнях). Загальна вартість - 49000 грн 00 к.

Клієнт оплатив адвокату вартість наданих послуг, обумовлених договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/22 від 03.01.2023, що підтверджує платіжна інструкція № V28579/1 від 27.09.2023 на суму 49000 грн 00 к.

Дослідивши надані докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених представником позивача до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, суд зазначає, що вартість послуг наданих адвокатом є явно завищеним, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів ч. 5 ст. 129 ГПК не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми.

Суд вважає, що проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів охоплюється послугою складання позовної заяви (вартість послуги 15000 грн 00 к.).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань щодо оплати за надання послуг з розподілу електричної енергії. Незважаючи на значну суму позову (815764 грн 15 к.), матеріали справи не містять великої кількості документів, на підготовку і дослідження яких необхідно витрачати значний час. За своїм правовим характером спір не є складним і не вимагає опрацювання великого обсягу нормативних актів. З огляду на викладене суд вважає, що вказана сума (15000 грн 00 к.) за підготовку позовної заяви не є обґрунтованою та явно завищеною.

Це ж стосується і підготовки відповіді на відзив (15000 грн 00 к.). Підготовка відповіді на відзив є правом позивача, жодних ускладнень при її виготовленні не вбачається. Окрім того, вказана заява не складна за змістом та обсягом (2 аркуші).

Щодо витрат за складення інших клопотань та заяв з процесуальних питань (вартість послуги 2000 грн 00 к.). Під час розгляду справи позивачем, зокрема, було подано заяву про вступ у справу як представника та клопотання про долучення доказів, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу. Суд вважає, що покладання на відповідача витрат за підготовку заяви про вступ у справу як представника та клопотання про долучення доказів, які підтверджують понесені витрати на професійну правову допомогу є безпідставними, необґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, а тому мають бути виключеними із загальної вартості наданих послуг правничої допомоги.

Окрім того, у акті приймання-передачі наданих послуг зазначено, що адвокат брала участь у чотирьох судових засіданнях. Проте, адвокат брала участь у трьох судових засіданнях, а саме 12.09.2023, 02.10.2023 та 02.11.2023.

За наведених обставин та правових норм, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн 00 к., а саме: за проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, складення позовної заяви 10000 грн 00 к., складення відповіді на відзив 1000 грн 00 к., участь адвоката в судових засіданнях 9000 грн 00 к. (участь у трьох судових засіданнях).

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" до відповідача Комунального підприємства "Житловик" про стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 815764 грн 15 к. - задоволити.

Стягнути з Комунального підприємства "Житловик" (вул. В. Стуса, буд. 2, м. Бурштин, Івано-Франківська обл., 77111; ідентифікаційний код 03346035) на користь Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014, ідентифікаційний код 00131564) 815764 (вісімсот п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн 15 к. заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, 12236 (дванадцять тисяч двісті тридцять шість) грн 46 к. судового збору та 20000 (двадцять тисяч) грн 00 к. витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Витрати на правову допомогу в сумі 29000 (двадцять дев`ять тисяч) грн 00 к. - залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 09.11.2023.

Суддя Т. В. Стефанів