ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. м. Одеса Справа № 916/2912/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (, 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Диба Олександра Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

про стягнення 22863,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Олена Черкасова, адвокат, довіреність 16200/90 від 17.05.23

від відповідача: не з`явився

Позивач Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Диба Олександра Володимировича про стягнення 22863,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання банківських послуг №548421/1060949 від 24.09.2018 в частині погашення заборгованості.

Ухвалою від 17.07.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідну заяву і докази.

Ухвалою від 19.07.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено учасникам провадження строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 12.10.2023, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено розглянути справу у розумні строки; призначено судове засідання на 08.11.2023; зобов`язано позивача надати пояснення з підтверджуючими доказами щодо обставини на підставі якого договору відповідачу було надано банківську послугу "овердрафт".

08.11.2023 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

В судове засідання 08.11.2023 з`явилась представник позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали суду у цій справі направлялись відповідачу на адресу, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернулись до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

Суд враховує, що відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

За наведеного суд констатує, що судом було вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відзив на позовну заяву, будь-які заяви та клопотання від відповідача не надходили.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк.

Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч.2 ст.178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 08.11.2023 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 24.09.2018 між Акціонерним товариством "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (далі - банк) та Фізичною особою-підприємцем Диба Олександром Володимировичем (далі - клієнт) укладений Договір про надання банківських послуг №548421/1060949 від 24.09.2018.

За умовами п. 3.1., відповідно до умов Договору, Правил та Заяви про надання банківської послуги, банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані банківські послуги.

Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена. Якість банківської послуги відповідає стандартам банку та законодавству. Розмір грошових вимог банку визначається на підставі договору у чітко встановленій сумі або шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії договору.

Цей Договір містить елементи різних правовідносин та є змішаним договором в розумінні статті 628 Цивільного кодексу України, також цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 3.2., ціною договору є сума грошових коштів, яку клієнт зобов`язаний сплатити банку згідно з умовами договору, що складається з суми плати за банківську послугу. У випадку визначення зобов`язань клієнта в валюті іншій, ніж гривня, ціна договору дорівнює гривневому еквіваленту таких зобов`язань із застосуванням офіційного курсу гривні до відповідної(их) іноземної(их) валюти(валют), встановленого НБУ на відповідну(і) дату(и) визначення.

За умовами п. 3.3., строк дії договору дорівнює визначеному Заявою про надання банківської послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини, наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання сторін за договором будуть виконані в повному обсязі. У разі, якщо строк надання замовлених клієнтом банківських послуг закінчився і клієнт не замовляє банківські послуги протягом 1 (одного) календарного року, договір вважається розірваним автоматично і не потребує укладення сторонами додаткового договору про розірвання договору. Договір не поширюється на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними договору, якщо інше прямо не передбачене договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно з п. 3.4. договору плата за банківську послугу за договором. Банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах договору та згідно з тарифами банку. Залежно від виду банківської послуги видами оплати можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і сторонами можуть бути погоджені інші види оплати.

Відповідно до п. 4.1. договору, банк здійснює надання кожної банківської послуги клієнту відповідно до Заяви про надання банківської послуги, яка кожного разу надається клієнтом банку в письмовому вигляді.

За умовами п. 6.1. договору, взаємні права та обов`язки банку та клієнта виникають з моменту підписання сторонами договору. Договір є дійсним до припинення всіх боргових зобов`язань шляхом їх повного виконання.

Умовами з п. 6.2. договору передбачено вільне волевиявлення. Укладення договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної зі сторін. Клієнт бере на себе ризик виконання умов договору при істотній зміні обставин, якими керувались Сторони при укладанні договору, в тому числі при зміні курсу гривні до іноземних валют. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін

Договір підписано між сторонами без зауважень, підписи скріплено печатками.

23.07.2020 відповідач звернувся із Заявою про надання банківської послуги "овердрафт" № 30/000741 (далі - заява) за договором про надання банківських послуг №30/000741 від 01.09.2010.

Дата припинення чинності лімітом овердрафту - 22.07.2021, при цьому строк користування лімітом овердрафту може буде автоматично продовжений (пролонгований) на умовах та в порядку, передбачених правилами. Підписанням цієї Заяви клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згодний з порядком продовження (пролонгації) строку користування лімітом овердрафту, що міститься в правилах.

Ліміт овердрафту.

1. Починаючи з дати набрання чинності лімітом овердарфту до 11 числа третього місяця включно, що слідує за місяцем на який припадає дата набрання чинності лімітом овердрафту (далі - перший період). Ліміт овердрафту становить найменшу з наступних сум наступних сум:

- 250 000,00 UAH;

- добуток (результат множення) середнього місячного (з першого по останнє число календарного місяця) розміру зарахувань грошових коштів (за виключенням коштів, отриманих Клієнтом в якості (а) банківського кредиту / позики / позички / фінансової допомоги; (б) повернення на поточний рахунок клієнта вкладів у банку; (в) надходжень від пов`язаних осіб на поточний рахунок клієнта; (г) надходжень грошових коштів клієнта з рахунків в інших банківських установах; (ґ) внесення клієнтом грошових коштів через касу банку, крім грошових коштів, що внесені контрагентами клієнта (торгова виручка); (д) повернення помилкового або неналежного переказу) на рахунок клієнта в банку для овердрафту (далі - "Чисті надходження" та/або "ЧН") протягом тримісячного періоду, що передує місяцю, в якому встановлюється ліміт овердрафту та розміру коефіцієнта*, що встановлюється в залежності від строку обслуговування клієнта в банку (далі - "Коефіцієнт"). Під "строком обслуговування клієнта в банку" розуміється безперервний період, протягом якого клієнт мав щомісячні грошові надходження на рахунок клієнта для овердрафту в банку.

В разі якщо строк обслуговування клієнта в банку становить:

- від 3 календарних місяців до 6 календарних - коефіцієнт дорівнює 15%;

- від 6 календарних місяців до 12 календарних - коефіцієнт дорівнює 30%;

- більше 12 календарних місяців - коефіцієнт дорівнює 50%;

- 0 (нуль) UAH - у випадку встановлення або менше 5 000,00 UAH.

2. Щомісячно після закінчення першого періоду, а саме з 12 числа відповідного місяця (якщо цей день не є робочим днем та з наступного за ним робочого дня) до 11 числа наступного місяця виключно ліміт овердрафту становить найменшу з наступних сум:

- 250 000,00 UAH;

- розмір ліміту овердрафту визначається за формулою розрахунку ліміту овердрафту для першого періоду з урахуванням розміру коефіцієнта зниження чистих надходжень (а.с.11-12).

- 0 (нуль) UAH- випадку встановлення/зміни ліміту овердрафту в розмірі, що дорівнює або менше 5000,00 UAH та /або якщо станом на 12 число місяця (якщо цей день не є робочим днем, то наступний робочий день) клієнт не здійснив погашення/зменшення заборгованості за овердрафтом до розміру ліміту овердрафту на наступний місяць (за необхідності).

Крім зазначеного вище, в разі неповернення клієнтом траншу у дату повернення траншу з наступного дня, що слідує за датою повернення траншу, ліміт овердрафту дорівнюватиме 0 (нуль) UAH.

Строк траншу.

Сума кожного траншу підлягає поверненню клієнтом до дати, що настане раніше (далі - дата повернення траншу):

- дата припинення чинності лімітом овердрафту;

- останній день тримісячного періоду з дати надання такого траншу за обставини, що на момент надання такого траншу не існувало заборгованості клієнта перед банком за такою банківською послугою як овердрафт;

- за обставини, що на момент надання такого траншу існувала заборгованість клієнта перед банком за такою банківською послугою як овердрафт (далі - "існуюча заборгованість") останній день тримісячного періоду з дати виникнення такої існуючої заборгованості.

Транш вважається поверненим, якщо баланс поточного рахунку клієнта в банку для овердрафту на початок робочого дня, що слідує за датою повернення траншу, є позитивним (дорівнює або є більшим нуля).

Розмір процентної ставки -23% річних.

Тип процентної ставки - фіксована.

Заяву підписано уповноваженими сторонами без зауважень, підписи скріплено печатками.

На підтвердження обставини надання відповідачу спірних коштів, а також обліку кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, позивачем надано виписки по поточному рахунку (а.с. 21-112).

16.02.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив сплатити існуючу станом на 16.02.2023 заборгованість у розмірі 21684,07 грн. протягом 30 днів з дня отримання листа.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання не виконав, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Щодо реквізитів договору про надання банківських послуг №30/000741 від 01.09.2010, які зазначені у заявці про надання банківської послуги "овердрафт", позивач у своїх поясненнях зазначає наступне.

Звертаюсь до Господарського суду Одеської області позивач посилався на обставину неналежного виконання відповідачем умов договору про надання банківських послуг №548421/1060949 від 24.09.2018, при цьому заява про надання банківської послуги "овердрафт" містить посилання на договір про надання банківських послуг №30/000741 від 01.09.2010.

Зазначене позивач пояснює тим, що 04.08.2009 між Акціонерним товариством "ІНДЕКС-БАНК", правонаступником якого є ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (що підтверджено витягом зі статуту), та Фізичною особою - підприємцем Диба Олександром Володимировичем укладено Договір банківського рахунку № 30/000741.

Надалі, з метою оптимізації та автоматизації банківських процесів, 01.09.2010 банком здійснено перехід на нову операційну систему, вся клієнтська база, створена до цієї дати, була перенесена з зазначенням дати відкриття угод 01.09.2010, а не з зазначенням фактичних дат їх укладення.

Надалі, 24 вересня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Диба Олександром Володимировичем та Публічним акціонерним товариством "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", правонаступником якого є АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", було укладено Договір про надання банківських послуг №548421/1060949.

23.07.2020 ФОП Диба О.В., з метою отримання банківської послуги "овердрафт" в межах договору про надання банківських послуг №548421/1060949, звернувся до АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" з відповідною заявою.

Однак, при формуванні в операційній системі Заяви про надання банківської послуги "овердрафт" позивачем було помилково зазначено інші реквізити договору.

Як стверджує позивач, підписання відповідачем Заяви про надання банківської послуги "овердрафт" №30/000741 від 23.07.2020, як і використання ним наданого позивачем овердрафту, свідчить про погодження відповідача з умовами укладеного правочину та, відповідно, породжує для відповідача обов`язок з повернення суми овердрафту у повному обсязі у визначені Заявою строки.

У судовому засіданні 08.11.2023 представник позивача надала аналогічні пояснення з цього приводу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Господарський суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 у справі №904/2073/19, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами договору. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами, регулюються самостійно сторонами шляхом укладення договору. На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Відповідач заперечень щодо викладених у договорі умов не висловлював, питання про зміну умов договору не порушував. Сторони погодили умови договору та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України, статей 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України), а через приписи статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на підставі Договору 24.09.2018 № 548421/1060949 про надання банківських послуг та Заяви про надання банківської послуги "овердрафт" виникли зобов`язальні правовідносини, згідно з якими банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані банківські послуги.

При цьому, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, кошти в повному обсязі не сплатив, протилежного суду не доведено.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v.Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України").

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

За приписами ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, приймаючи до уваги встановлення судом під час розгляду справи обставин наявності у відповідача перед позивачем 18703,51 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4159,56 грн. заборгованості за відсотками, враховуючи, що бездіяльність відповідача, яка виражається у несплаті цих коштів, суперечить вищевказаним нормам права та договору, а також те, що в установленому порядку відповідач обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так з відповідача Фізичної особи-підприємця Диба Олександра Володимировича на користь позивача Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" підлягає стягненню 22863,07 грн. заборгованості, в тому числі - 18703,51 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4159,56 грн. заборгованості за відсотками.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн. на підставі платіжного доручення №1103308 від 10.07.2023.

У зв`язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Диба Олександра Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (, 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4) заборгованість за договором № 548421/1060949 від 24.09.2018 станом на 25.05.2023 в розмірі - 18703 (вісімнадцять тисяч сімсот три) грн. 51 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4159 (чотири тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 56 коп. заборгованості за відсотками, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Рішення складено і підписано 13 листопада 2023 р.