ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"15" листопада 2023 р. Справа № 911/3372/23
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк Восток»
до 1. Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал транс альянс логістик»
про стягнення 65 183,61 гривень
Через канцелярію Господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» надійшла позовна заява про стягнення:
- з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича 6 096,19 грн помилкової платіжної операції та 603,52 грн пені від суми простроченого платежу;
- з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал транс альянс логістик» 56 131,90 грн помилкової платіжної операції та 2 352,00 грн пені від суми простроченого платежу.
Вказані вимоги мотивовано тим, що 14.02.2023 позивач виконав помилкову платіжну операцію у сумі 62 228,09 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича, яку останній на вимогу позивача не повернув, оскільки частину вказаних коштів у сумі 56 131,90 грн перерахував на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал транс альянс логістик», а решту коштів у сумах 5 613,19 грн та 483,00 грн зарахував у якості основної винагороди та відшкодування витрат виконавчого провадження.
Перевіривши матеріали вказаної вище позовної заяви, суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.
Приписами ст. ст. 1, 4 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до пп. 1, 10, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
- справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;
- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
З аналізу викладених вище норм слідує, що спір є господарським та підвідомчий господарському суду, зокрема, за наявності таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, а також відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, за умови якщо це прямо передбачено процесуальним законом.
Поряд з тим відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Так, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є:
- по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства;
- по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.
Як слідує зі змісту поданого позову, одну з вимог про стягнення безпідставно набутих коштів позивачем спрямовано до фізичної особи - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича.
Водночас між позивачем і приватним виконавцем відсутні як господарські правовідносини, так і спір про право, який виник з таких правовідносин.
Крім того предмет спору за таким позовом не стосується оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця як суб`єкта владних повноважень, що свідчить про те, що такий спір не є публічно-правовим, а випливає з відносин, які стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав.
Враховуючи наведене, оскільки спірні правовідносини за відповідно поданим позовом пов`язані з безпідставним, на думку позивача, неповерненням приватним виконавцем (фізичною особою) грошових коштів, враховуючи відсутність між сторонами господарських правовідносин, як і спору про право, який виник з таких правовідносин, відсутність імперативних норм процесуального закону про віднесення такого виду спору до юрисдикції господарських судів, суд дійшов висновку, що у частині заявленої до приватного виконавця вимоги позов належить до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №229/1026/21.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З огляду наведеного вище, суд дійшов висновку, що Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» порушено правила об`єднання позовних вимог при зверненні до суду із відповідним позовом, оскільки за одним позовом об`єднано вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, зокрема вимогу про стягнення з юридичної особи безпідставно отриманих коштів з вимогою, що підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства - стягнення безпідставно отриманих коштів з приватного виконавця (фізичної особи).
Згідно приписів п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо, порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
За таких обставин, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал транс альянс логістик» про стягнення 65 183,61 гривень.
В розрізі зроблених вище висновків судом враховано, що:
- доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв/скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, відтак кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу;
- наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права на розпорядження своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не звільняє заявника від обов`язку дотримання унормованих процесуальними приписами правил подання позову, у тому числі щодо об`єднання позовних вимог;
- передбачена статтею 14 ГПК України диспозитивність, як і власний розсуд позивача не є безмежними та не можуть використовуватись з порушенням передбачених процесуальним законом обов`язків щодо змісту позовної заяви, зокрема дотримання правил об`єднання заявлених позивачем вимог, що може бути перевірено та встановлено судом на стадії відкриття провадження у справі з метою процесуальної економії - виключення затрати часу, у тому числі на стадії підготовчого провадження, з метою з`ясування взаємних прав і обов`язків сторін, відтак ускладнення вирішення спору і розгляду справи загалом.
Отже, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до господарського суду в загальному порядку після приведення такого позову у відповідність із приписами ГПК України в частині юрисдикції господарського суду та спорів, які суд може розглядати, з урахуванням правил об`єднання заявлених позивачем вимог.
Керуючись ст. ст. 1, 4, 20, 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повернути позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Костянтина Павловича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал транс альянс логістик» про стягнення 65 183,61 гривень, з доданими до неї документами.
Ухвала складена та підписана 15.11.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема