ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

06 листопада 2023 року м. ОдесаСправа № 916/185/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Мисько І.С.,

за участю представників:

від прокуратури участі не брали,

від Південного офісу Держаудитслужби участі не брали,

від Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" участі не брали,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023) про зупинення апеляційного провадження

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023, прийняте суддею Волковим Р.В., м. Одеса, повний текст складено 27.07.2023,

у справі №916/185/23

за позовом: керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 246 827,89 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 р. керівник Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія", в якому просив визнати недійсними додаткові угоди №1 від 21.04.2021, №2 від 21.04.2021, №3 від 28.08.2021, №4 від 28.08.2021, №5 від 28.08.2021, №6 від 20.12.2021, №7 від 20.12.2021 та №10 від 28.01.2022 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021, укладеного між Дачненською сільською радою Одеського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія", а також стягнути з відповідача на користь Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області безпідставно сплачені бюджетні кошти в сумі 246827,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваними додатковими угодами до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 незаконно, тобто за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни товару на ринку, збільшено ціну вказаного договору, укладеного в межах процедури проведення державних закупівель, та, як наслідок, зменшено обсяг товару, який підлягав поставці на підставі останнього.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 20.02.2023 відкрито провадження у справі №916/185/23.

12.06.2023 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду №06/02-2128 від 09.06.2023 (вх.№19199/23 від 12.06.2023), в якій відповідач просив у випадку задоволення позову в частині стягнення з відповідача 246827,89 грн (або іншої суми, яка буде визначена судом) розстрочити виконання рішення суду в цій частині строком на 1 рік рівними щомісячними платежами.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/185/23 (суддя Волков Р.В.) позов задоволено; визнано недійсною додаткову угоду №1 від 21.04.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №2 від 21.04.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №3 від 28.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №4 від 28.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №5 від 28.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №6 від 20.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №7 від 20.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; визнано недійсною додаткову угоду №10 від 28.01.2022 до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 між Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області з Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на користь Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області безпідставно сплачені бюджетні кошти в сумі 246827,89 грн; задоволено частково клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" про розстрочку виконання рішення строком на 1 рік, встановивши наступні строки стягнення заборгованості: 50000 грн до 17.08.2023; 50000 грн до 17.09.2023; 50000 грн до 17.10.2023; 50000 грн до 17.11.2023; 46827,89 грн до 17.12.2023; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" витрати зі сплати судового збору у сумі 23550,43 грн на користь Одеської обласної прокуратури.

Судове рішення мотивоване невідповідністю оспорюваних додаткових угод приписам пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у зв`язку з укладенням останніх за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткових угод, що зумовлює наявність правових підстав для визнання вказаних додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії №169 від 22.02.2021 недійсними та стягнення з відповідача безпідставно набутих останнім бюджетних коштів у сумі 246827,89 грн. Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про розстрочення Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" виконання судового рішення у цій справі з огляду на доведеність відповідачем наявності обставин, що утруднюють одномоментне виконання ним даного рішення, а також те, що виконання рішення з розстроченням на 5 місяців не порушить баланс інтересів сторін та повністю узгоджується з принципами розумності і справедливості.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/185/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що місцевий господарський суд під час постановлення оскаржуваного рішення неправильно застосував приписи частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внаслідок чого безпідставно не врахував можливість внесення необмеженої кількості раз змін до договору про закупівлю електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 відсотків за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, а також за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 28.08.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а також встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 12.09.2023.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 вирішено розглянути зазначену апеляційну скаргу поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також призначено справу №916/185/23 до розгляду на 15.11.2023 о 10:00.

Між тим, проведення вищенаведеного судового засідання 15.11.2023 о 10:00 було унеможливлене з огляду на направлення судді Богатиря К.В. відповідно до наказу Голови Південно-західного апеляційного господарського суду №258-к від 17.10.2023 для участі у підготовці для підтримання кваліфікації суддів апеляційних господарських суддів, яка має відбутися у період з 13.11.2023 по 17.11.2023 (включно), у зв`язку з чим ухвалою суду від 19.10.2022 було призначено справу №916/185/23 до розгляду на 06.11.2023 об 11:00.

02.11.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" надійшло клопотання б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023), в якому апелянт поновити йому пропущений процесуальний строк на подання цієї заяви та зупинити провадження у справі №916/185/23 до отримання правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №922/2321/22.

В обґрунтування даного клопотання апелянт посилається на те, що Великою Палатою Верховного Суду в межах розгляд справи №922/2321/22 буде сформований висновок щодо застосування частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у правовідносинах, які є подібними до спірних правовідносин, а саме: в контексті визначення того, чи обмеження 10 відсотків застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод), або можливості внесення необмеженої кількості раз змін до договору в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 відсотків за один раз.

Щодо причин пропуску строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, для подання заяв та клопотань з процесуальних питань скаржник зазначає про те, що лише 17.10.2023 було оприлюднено ухвалу Великої Палати Верховного Суду, якою прийнято до розгляду справу №922/2321/22 та призначено останню до розгляду на 07.11.2023, що, в свою чергу, об`єктивно унеможливлювало подання відповідачем вищенаведеного клопотання про зупинення провадження з дотриманням визначеного Південно-західним апеляційним господарським судом строку (до 12.09.2023).

У судовому засіданні 06.11.2023 представники учасників справи участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин першої, другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на викладене, колегія суддів наголошує на тому, що строк на подання заяв та клопотань з процесуальних питань встановлюється судом та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, у той час як поновленню такий строк не підлягає, а тому клопотання відповідача про поновлення строку на подання клопотання б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023) не підлягає задоволенню.

Між тим колегією суддів враховується, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом" (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "Товариство з обмеженою відповідальністю "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що ухвала Великої Палати Верховного Суду про прийняття до розгляду справи №922/2321/22 була постановлена вже після спливу строку, встановленого судом апеляційної інстанції для подання учасниками даної справи заяв та клопотань з процесуальних питань, що об`єктивно унеможливлювало своєчасне подання відповідачем клопотання б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023), Південно-західний апеляційний господарський суд з метою сприяння учасникам процесу у реалізації останніми своїх процесуальних прав та уникнення надмірного формалізму, керуючись правом, передбаченим частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, за власною ініціативою дійшов висновку про продовження Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" строку на подання вищенаведеного клопотання про зупинення провадження.

За результатами опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №922/2321/22 вказану справу за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби та Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів у розмірі 473758,34 грн передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Дана ухвала суду касаційної інстанції мотивована відмінністю судової практики Касаційного господарського суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Зокрема, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що ним неодноразово було викладено правову позицію (постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №908/653/22, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22), відповідно до якої метою передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" регулювання, а саме: закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору про закупівлю шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 відсотків. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. При цьому обмеження 10 відсотків застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Водночас під час вивчення касаційної скарги прокурора та аналізу пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду встановлено, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №420/17618/21 фактично дійшов висновку про можливість внесення необмеженої кількості раз змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу і електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 відсотків за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

За таких обставин, передаючи справу №922/2321/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 20.09.2023 зазначила про необхідність відступлення від правового висновку про застосування приписів частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", викладеного в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №420/17618/21.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 справу №922/2321/22 прийнято до розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов`язковий (зазначений в законі), за наявності якого господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

За умовами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно з частиною першою, пункту 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985), при цьому очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики виступають причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини").

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що правовідносини у справах №916/185/23 та №922/2321/22 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними, з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/185/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №922/2321/22.

Керуючись статтями 228, 229, 232-235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" б/н від 02.11.2023 (вх.№3541/23 від 02.11.2023) задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2023 у справі №916/185/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №922/2321/22.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.11.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук