ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

15 листопада 2023 року м.Тернопіль Справа № 921/762/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номера від 13.11.2023 (вх.№9141 від 13.11.2023) Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", місто Кременчук Полтавської області

про забезпечення позову

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СТОК", місто Тернопіль

про стягнення 1447728,85грн,

без виклику (повідомлення) сторін,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", місто Кременчук Полтавської області, звернулося 13.11.2023 через електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СТОК", місто Тернопіль, про стягнення 144 7728,85грн заборгованості, яка виникла з 2021 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів №231/2/2118 від 01.04.2021.

Одночасно з поданням позовної заяви ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося до господарського суду із заявою без номера від 13.11.2023 (вх.№9141 від 13.11.2023) про вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких банківських або інших фінансових, кредитних установах та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СТОК», в межах суми позову в розмірі 1447728,85грн.

Заява обґрунтована з посиланням на отримання інформації з мережі Інтернет за веб-посиланням https://opendatabot.ua/c/43949412?from=search, згідно якою Товариству стало відомо про те, що статутний капітал відповідача складає лише 2000,00грн; відсутні відомості щодо фінансової звітності та про наявні виконавчі провадження; анулювання свідоцтва платника ПДВ (номер свідоцтва 86).

А з ухвали Львівського апеляційного суду від 08.05.2023 у справі №463/658/23 ПАТ «Укртатнафта» стало відомо про те, що Територіальним управлінням Бюро економічної безпеки у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, за фактом системного виведення коштів з підприємства та нарощування безнадійної дебіторської заборгованості колишніми посадовими особами ПАТ «Укртатнафта» у змові з окремими акціонерами товариства шляхом укладання непрозорих договорів на поставку продукції та надання послуг, в тому числі з ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК".

Згідно довідки ПАТ «Укртатнафта» №13-3596 від 06.11.2023 за ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" перед ПАТ «Укртатнафта» станом на 30.09.2023 рахується заборгованість в розмірі 368552728,53грн. Відповідач звернення ПАТ «Укртатнафта» згідно запиту №14/13-1103 від 16.07.2023 про сплату заборгованості ігнорує, будь-яких повідомлень від ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" щодо узгодження порядку погашення існуючої заборгованості, можливості виконання своїх зобов`язань не надходило. Така бездіяльність та протиправна поведінка ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" негативно вплине на фінансовий стан позивача.

Наявність значної суми заборгованості послугували підставами для звернення до ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" з відповідними позовами про стягнення заборгованості, зокрема у справах №921/712/23 та №921/683/23, які розглядаються Господарським судом Тернопільської області.

На думку заявника, наведені обставини в сукупності свідчать про неможливість ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" виконувати існуючі грошові зобов`язання, що виразилося у протиправному ігноруванні виконання зобов`язань. Наявне навмисне ухилення відповідача від погашення простроченої заборгованості, та подальше зволікання з забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів заявника призведе до утворення безнадійної заборгованості, створить передумови неможливості виконання ПАТ «Укртатнафта» власних грошових зобов`язань перед контрагентами.

Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що 02.04.2022 Російською Федерацією був здійснений перший масований ракетний обстріл технологічних об`єктів ПАТ «Укртатнафта», в результаті якого робота підприємства була зупинена в аварійному режимі. Того ж дня за фактом обстрілу Службою безпеки України було порушено кримінальне провадження (зареєстровано в ЄРДР за №0000043), а 25.04.2022, 12.05.2022, 18.06.2022, 16.02.2023, 01.03.2023, 02.03.2023, 20.09.2023 по об`єктах Кременчуцького НПЗ ПАТ «Укртатнафта» були нанесені повторні масовані ракетні обстріли, в результаті яких виробництво нафтопродуктів стало неможливим без проведення капітальних та тривалих відновлювальних робіт, які проводяться до теперішнього часу. За фактами вказаних обстрілів Службою безпеки України також були порушені та розслідуються кримінальні провадження, відкриті за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України (зареєстровані в ЄРДР за №№0000059, 0000065, 0000092, 0000047, 0000061, 0000064, 0000222). В період воєнного стану ПАТ «Укртатнафта» є єдиним нафтопереробним заводом України, який переробляє нафтову сировину, яка, в свою чергу, добувається ПАТ «Укрнафта» та транспортується АТ «Укртранснафта» трубопровідним транспортом. Зупинення діяльності заводу мало б наслідком зупинення видобування нафти також ПАТ «Укрнафта», оскільки в умовах воєнного стану не має можливості експортувати сировину за межі країни. Тому виникла необхідність з метою проведення ремонтних робіт, відновлення роботи підприємства, обсяг яких є дуже значним, вжити усіх передбачених законодавством заходів для досягнення вірогідності у реальному стягненні заборгованості з підприємств-боржників.

Поміж іншого вказує, що 06.11.2022 на виконання рішення засідання Ставки Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України у зв`язку із військовою необхідністю, відбулося примусове відчуження у власність Держави акцій стратегічно важливих підприємств, серед яких є ПАТ «Укртатнафта». Вилучені акції набули статусу військового майна, а їх управління було передано Міністерству оборони України.

Головною причиною вилучення корпоративних прав ПАТ «Укртатнафта» на період дії воєнного стану стала потреба Міністерства оборони та інших збройних формувань, задіяних у відсічі широкомасштабної збройної агресії, у бензинах, дизельному та авіаційному пальному, єдиним виробником яких є ПАТ «Укртатнафта».

Основним видом діяльності ПАТ «Укртатнафта» є переробка нафти, що відповідно до Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109), є підставою для віднесення такої діяльності до сектору критичної інфраструктури. Відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 07.09.2022 №1-ДСК «Про затвердження Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури» - ПАТ «Укртатнафта» віднесено до об`єктів критичної інфраструктури.

На думку заявника, наведені обставини свідчать про необхідність гарантування отримання ПАТ «Укртатнафта» коштів, які рахуються як заборгованість контрагентів акціонерного товариства, задля збереження можливості фінансувати ремонтні та відновлювальні роботи підприємства.

Вказує, що господарськими судами задовольняються заяви ПАТ «Укртатнафта» про забезпечення позову, зокрема ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2023 у справі №904/5234/23, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2023 у справі №904/5244/23, ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.05.2023 у справі №463/658/23.

Відповідно до приписів ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оцінивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши долучені до заяви докази, суд враховує таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 137 ГПК України).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Тобто забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити для попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Предметом заявленого позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення коштів.

Отже, позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову суд також враховує, чи такими заходами не блокується господарська діяльність юридичної особи, чи не порушуються права осіб, що не є учасниками судового процесу, чи застосовуються обмеження, що не пов`язані з предметом спору.

Так, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову доводи заявника ґрунтуються виключно на припущеннях щодо імовірного утруднення виконання рішення суду, з огляду на імовірне ухилення від виконання рішення суду зважаючи на наявність значної заборгованості перед позивачем та відсутність відповіді на претензії щодо погашення такого заборгованості.

Щодо посилань заявника на факт відкриття кримінальних проваджень стосовно посадових осіб підприємства-боржника, то такі факти не свідчать про неможливість в подальшому виконати договірні зобов`язання перед позивачем, а лише свідчать про проведення правоохоронними органами діяльності, спрямованої на розслідування певного кримінального правопорушення, викриття осіб, які його вчинили, здійснення правосуддя у кримінальному провадженні (кримінальній справі), тощо та не можуть свідчити про неможливість здійснення юридичною особою господарської діяльності відповідно до установчих документів та проводити розрахунки з контрагентами.

Долучені позивачем до заяви про забезпечення позову документи свідчать лише про наявність у ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" боргу за іншими зобов`язаннями, однак не можуть бути розцінені судом як достатні докази, що свідчать про ухилення товариства від виконання взятих на себе зобов`язань за правовідносинами з ПАТ «Укртатнафта».

Жодних документів, які б підтверджували вчинення товариством дій з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань перед заявником (зокрема, але не виключно, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, вчинення дій, що можуть призвести до банкрутства відповідача, відомостей про фінансовий стан відповідача), або інших доказів, які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів, тощо матеріали заяви не містять і судом таких не встановлено.

Доводи заявника про незадоволення товариством претензій про погашення заборгованості за договорами про поставку нафтопродуктів як на підставу для задоволення заяви судом відхиляються, оскільки такі доводи не можуть бути єдиною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не є підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Разом з тим, доказів у розумінні статей 76-79 ГПК України на підтвердження вказаних вище обставин заявником не надано суду, а відтак і твердження позивача про існування обставин, які можуть призвести до ускладнення або зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення заборгованості з ТОВ "ЕНЕРДЖІ СТОК" є необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених обставин, суд доходить висновку про недоведеність в достатній мірі позивачем суду існування фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту майно на грошові кошти, що належать відповідачу, в межах ціни позову та того, що їх невжиття може істотно ускладнити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, такі доводи є лише припущеннями позивача, котрі не можуть вважатися безумовною і достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд критично оцінює посилання заявника на ухвалення судами рішень про забезпечення позовів, поданих ПАТ «Укртатнафта», у яких предметом спору є стягнення заборгованості, адже вирішення питання про забезпечення позову здійснюється у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи, поведінки особи боржника та оцінки обґрунтованості доказів, із здійсненням їх скупного аналізу. Судові рішення, ухвалені в інших господарських справах не можуть впливати на результат вирішення заяви, поданої у цій господарській справі.

Окрім того суд зазначає, що специфіка господарської діяльності заявника, наявність значної суми заборгованості в інших контрагентів, необхідність отримання коштів для ремонту та відновлення технологічних агрегатів підприємства не свідчать про протиправну поведінку відповідача у спірних правовідносинах.

Висновки господарського суду.

Оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження викладених у заяві вимог, судом не встановлено обставин, з якими пов`язується застосування даного заходу забезпечення позову, а також вчинення товариством (боржником) дій, спрямованих на ухилення від виконання грошового зобов`язання, вчинення ним інших дій, спрямованих на приховання власних грошових коштів з метою уникнення виконання господарських зобов`язань чи витрачення коштів не для здійснення розрахунків з заявником, підстав для задоволення заяви без номера без номера від 13.11.2023 (вх.№9141 від 13.11.2023) публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СТОК" в межах суми позову - 1447728,85грн, суд не вбачає.

Водночас суд зазначає, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову за наявності нових обставин та доказів на підтвердження їх існування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номера від 13.11.2023 (вх.№9141 від 13.11.2023) Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", місто Кременчук Полтавської області, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 15.11.2023.

Суддя Н.О. Андрусик