ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Справа№ 911/1870/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Таскомбанк»

на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023, повний текст якого складений 08.06.2023

у справі № 911/1870/22 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк»

до Фізичної особи-підприємця Бороніло Сергія Олександровича

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 25.09.12019 у загальній сумі 30 361,84 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 19 442,00 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 0,01 грн. та заборгованості по комісії в сумі 10 919,83 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 позов задоволений частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 4 163,00 грн. заборгованості по тілу кредиту за договором ID7038992, 10 919,83 грн. заборгованості по комісії та 1 232,48 грн. судового збору, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що:

- надані позивачем виписки свідчать про проведення позичальником часткових оплат;

- судом встановлено, що з рахунку відповідача починаючи з жовтня 2019 року по лютий 2022 року щомісячно списувалось 1 389,00 грн., з призначенням платежу «погашення заборгованості згідно умов кредитного договору», а 28.08.2022 було здійснено перенесення грошових коштів у сумі 5 556,00 грн. на прострочену заборгованість;

- вказане свідчить про те, що в наданому позивачем розрахунку остатку суми основного боргу не враховано всіх повернутих позичальником коштів, відповідно до наданих банком виписок. Так, з наданих позивачем виписок вбачається, що загальна сума погашеної заборгованості по тілу кредиту за договором становить 45 837,00 грн., а відтак, оскільки загальний розмір кредиту становить 50 000,00 грн., то неповернута сума кредиту за договором еквівалентна 4 163,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 0,01 грн., суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до графіку погашення кредиту загальна сума процентів становить 0,00 грн., а відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача сум, що неузгоджені договором, незважаючи на їх незначний розмір та через прострочення виконання позичальником своїх обов`язків щодо сплати боргу

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення комісії в розмірі 10 919,83 грн., суд першої інстанції встановив, що розмір неоплаченої комісії визначений позивачем правильно, до розрахунку внесено всі проведені відповідачем оплати, які зафіксовані у виписках, а відтак, вказана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 в частині відмови у стягненні тіла кредиту в розмірі 15 279,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги виписку з рахунку № НОМЕР_1 за період з 25.09.2019 до 21.07.2022 з якої вбачається, що станом на 28.06.2022 вхідний залишок простроченого боргу становить 15 279,00 грн.

Апелянт зазначив і про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ту обставину, що заборгованість по кредиту обліковувалась на двох рахунках, а саме: № НОМЕР_2 - строкова заборгованість та № НОМЕР_1 - прострочена заборгованість і якщо просумувати розмір боргу по тілу кредиту що обліковується на двох вказаних рахунках, то він становить саме 19 442,00 грн. (4 163,00+15 279,00).

До апеляційної скарги апелянтом долучено виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , а у апеляційній скарзі апелянт просить долучити цей доказ та дослідити його, так як вказане дозволить встановити дійсний розмір боргу та захистити права позивача.

Колегія суддів зазначає про те, що вказана виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 вже наявна у матеріалах справи, а відтак не може вважатися додатковим доказом по справі.

Крім того, 03.07.2023 від скаржника надійшло клопотання, до якого додані докази сплати судового збору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023, справу № 911/1870/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1870/22, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 911/1870/22.

13.07.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2522/23 від 17.07.2023 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1870/22.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023, справу № 911/1870/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді - Станік С.Р., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 залишено без руху, а також надано Акціонерному товариству «Таскомбанк» строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 1 847,50 грн.

10.08.2023 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява, до якої додані докази сплати судового збору у визначеному розмірі.

Аналогічна за змістом заява надійшла до суду 15.08.2023.

У період із 07.08.2023 по 25.08.2023 головуючий суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*100=268 400 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268 400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Станом на 14.11.2023 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 01.05.2023 № № 254/2023, від 26.07.2023 № № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з наступних підстав.

25.09.2019 позивач (банк) та відповідач (позичальник) уклали заяву-договір №ID7038992 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «кредит на розвиток бізнесу») (далі - Правила). Даний договір підписаний сторонами із використанням електронних цифрових підписів.

Згідно з п. 1.1 заяви-договору за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим призначенням на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку (п. 1.2 заяви-договору).

У розділі 2 заяви-договору сторони погодили умови надання кредиту та визначили, що:

- розмір кредиту - 50 000,00 грн. (п. 2.1);

- валюта кредиту - гривня (п. 2.2);

- вартість кредиту - розмір процентної ставки за користування кредитом 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди 1,99% від суми виданого кредиту (2.3);

- сплата платежів по кредиту відбувається щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом. Сплата процентів за користування кредитом відбувається щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення Договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом (п. 2.5);

- строк кредиту - 36 місяців з дати укладення договору (п. 2.6).

Відповідно до п. 4.1 заяви-договору № ID8950172 цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту є кредитним договором.

Додатком 1 до договору сторони узгодили графік погашення кредиту, в якому зазначено розмір щомісячних оплат, що становить 2 384,00 грн. за 35 перших місяців та 2 380,00 грн. за останній 36-й місяць. Щомісячні оплати включали в себе 1 389,00 грн. по тілу кредиту (в останній місяць 1385,00 грн.), 995 грн. комісії та 0,00 грн. процентів.

Пунктом 4.1 заяви-договору узгоджено, що цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та цінові параметри продукту є кредитним договором.

Цей договір в силу пункту 4.2 є договором приєднання.

Відповідно до наданого позивачем протоколу створення та перевірки кваліфікованого удосконаленого електронного підпису заява-договір та додаток 1 (графік погашення кредиту) підписано відповідачем о 12:07:30 25.09.2019, а представником банку Силкіним Дмитром Сергійовичем о 12:11:03 25.09.2019.

З виписки по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_3 слідує, що 25.09.2019 на рахунок позичальника було перераховано 50 000,00 грн. згідно кредитної угоди № ID7038992, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, свідчить про виконання банком свого зобов`язання визначеного пунктом 1.1 заяви-договору обов`язку у розмірі визначеному пунктом 2.1 надати кредит 50 000,00 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає про те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема, Графіком погашення кредиту) строки не повернув, станом на 21.07.2022 заборгованість позичальника за заявою-договором становить 30 361,84 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 19 442,00 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 0,01 грн. та заборгованості по комісії в сумі 10 919,83 грн.

Суд першої інстанції при розгляді позову, встановивши, що на виконання умов заяви-договору позивач перерахував відповідачу 50 000,00 грн., проте відповідач свій обов`язок по поверненню суми кредиту та сплати комісії виконав не у повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по комісії, задовольнив позовні вимоги про стягнення комісії у повному обсязі в сумі 10 919,83 грн., про стягнення заборгованості по тілу кредиту - частково в сумі 4 163,00, а також відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 0,01 грн.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 15 279,00 грн., а відтак, враховуючи, що рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення комісії в сумі 10 919,83 грн. та позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 163,00, а також відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 0,01 грн. апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цих частинах рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення комісії в сумі 10 919,83 грн., позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 163,00, а також відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 0,01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено судом першої інстанції на виконання умов заяви-договору позивач перерахував відповідачу 50 000,00 грн., проте відповідач свій обов`язок по поверненню суми кредиту та сплати комісії виконав не у повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача, серед іншого, заборгованості по тілу кредиту.

Водночас колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що з рахунку відповідача починаючи з жовтня 2019 року по лютий 2022 року щомісячно списувалось 1 389,00 грн., з призначенням платежу «погашення заборгованості згідно умов кредитного договору», а 28.08.2022 було здійснено перенесення грошових коштів у сумі 5 556,00 грн., що свідчить про те, що загальна сума погашеної заборгованості по тілу кредиту за договором становить 45 837,00 грн.

Дослідивши надані позивачем виписки з рахунків позивача колегією суддів встановлено, що заборгованість по кредиту обліковувалась на двох рахунках, а саме: № НОМЕР_2 - строкова заборгованість та № НОМЕР_1 - прострочена заборгованість, а те, що суд першої інстанції визнав за часткове погашення заборгованості було перенесенням частини заборгованості з рахунку № НОМЕР_2 де обліковувалась строкова заборгованість на рахунок № НОМЕР_1 де обліковувалась прострочена заборгованість та було зумовлено саме несплатою відповідачем чергового платежу та, з огляду на вказане, зміною розміру строкової (зменшенням) та простроченої (збільшенням) заборгованості.

За таких обставини позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту задовольняються у повному обсязі в сумі 19 442,00 грн., а рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 в оскаржуваній частині підлягає зміні, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 19 442,00 грн. Крім того, з огляду на зміну рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22, перерозподілу підлягають і судові витрати позивача по сплаті судового збору за позов. В решті рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 задовольнити .

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 змінити.

3. Викласти п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі № 911/1870/22 в такій редакції:

« Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бороніло Сергія Олександровича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 19 442,00 грн. заборгованості по тілу кредиту за договором ID7038992, 10 919,83 грн. заборгованості по комісії та 2 481,00 грн. судового збору.».

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бороніло Сергія Олександровича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи № 911/1870/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров