ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Харків Справа № 913/349/23

Провадження №34/913/349/23

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання Богуславській Є.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтекс», м. Чернівці,

до Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення заборгованості

В судовому засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтекс» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, в якій просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 5 859 045 грн. 56 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 353 733 грн. 45 коп. та 3% річних у сумі 175 771 грн. 37 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівель КНП СМБЛ) №09.2 від 12.01.2022 та Договір про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022.

Відповідно до умов вказаних Договорів позивач зобов`язався в опалювальний період 2022 року надавати відповідачу послуги з постачання пари та гарячої води (підігрів води) до будівель КНП СМБЛ та до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ відповідно, а відповідач - приймати і оплачувати такі послуги.

Як зазначає позивач, він виконав свої зобов`язання за Договорами у повному обсязі та надав відповідачу в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 послуги з постачання пари та гарячої води за Договором №09.2 від 12.01.2022 на суму 5 149 061 грн. 50 коп., а за Договором №11.2 від 12.01.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп., що підтверджується відповідними Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №10/1 та №10/2.

Позивач вказує, що надавав відповідачу рахунки-фактури №10/1 та №12/1 на оплату поставленої теплової енергії на суму 5 149 061 грн. 50 коп. та на суму 709 984 грн. 06 коп.

Однак, відповідач не виконав зобов`язання за Договорами щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії, в зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість за Договором №09.2 від 12.01.2022 на суму 5 149 061 грн. 50 коп. та за Договором №11.2 від 12.01.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп.

Оскільки відповідач заборгованість за Договорами не сплатив, вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 справу №913/342/23 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.10.2023 роз`єднано позовні вимоги у справі №913/342/23. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтекс» до Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп. з відповідними інфляційними нарахуваннями та 3% річних, виділено у самостійне провадження та передано до відділу автоматизованого документообігу суду для проведення реєстрації.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2023 виділені позовні матеріали у справі №913/349/23 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.10.2023 прийнято позовні матеріали до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №913/349/23 призначено на 01.11.2023 о 15 год. 15 хв.

09.10.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 05.10.2023, яке було залишене судом без розгляду.

19.10.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 18.10.2023, в якому вказує, що оплата за поставлену теплову енергію здійснена ним по 15.03.2022. При цьому, відповідач зазначив, що вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних не визнає.

27.10.2023 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 23.10.2023, в якій визнав часткову оплату поставленої теплової енергії на загальну суму 348 702 грн. 79 коп. В зв`язку з чим просив зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 361 281 грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 76 795 грн. 84 коп. та 3% річних у сумі 16 450 грн. 67 коп.

31.10.2023 від позивача додатково надійшли докази направлення заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.10.2023 відповідачу.

Суд задовольнив вказану заяву та здійснював подальший розгляд позовних вимог з її урахуванням.

Також разом із заявою від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких просив вважати вірним, що рахунок-фактуру №12/1 від 05.04.2022 було надано відповідачеві саме 05.04.2022.

Вказані пояснення були прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.11.2023 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 08.11.2023 о 14 год. 30 хв.

Представники сторін у судове засідання 08.11.2023 не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Разом з тим, 06.11.2023 від позивача надійшла заява, в якій просив суд розглядати справу по суті без участі його представника.

Розглянувши вказану заяву, суд приходить до висновку про можливість її задоволення.

При цьому, суд враховував, що місцезнаходженням відповідача є: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 2Б.

Сєвєродонецька міська територіальна громада була включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, а в подальшому до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022.

Тому суд був фактично позбавлений можливості надсилати відповідачу копії ухвал у справі засобами поштового зв`язку.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (з посиланням на вебадресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на викладене, на офіційному сайті Господарського суду Луганської області розміщувалися повідомлення для відповідача про відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Також, електронні варіанти ухвал суду направлялися на електронну пошту відповідача: , , а їх паперові копії на поштову адресу повідомлену відповідачем: 49000, м. Дніпро, вул. О. Поля, буд. 22.

Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд даної справи в умовах воєнного стану, що також підтверджується поданням відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 08.11.2023 суд, розглянувши справу по суті, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, ухвалив вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтекс» (Виконавець, позивач) та Комунальним некомерційним підприємством «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради (Споживач, відповідач) було укладено Договір про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022, згідно умов якого позивач зобов`язався в опалювальний період 2022 року надавати відповідачу послуги з постачання пари та гарячої води (підігрів води) до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ, а відповідач - приймати і оплачувати такі послуги.

Послуги надаються на об`єктах, що належать Споживачу, зазначених в Додатку №1 (п. 1.3. Договору).

За приписами п. 3.1. Договору сума Договору становить 3 707 707 грн. 28 коп., в т.ч. ПДВ - 617 951 грн. 21 коп.

Розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем після пред`явлення Виконавцем рахунків та Актів на оплату послуг, що споживаються, виписаних на підставі показів приладів обліку або розрахунковим способом (п. 4.1. Договору).

Згідно п. 4.3. Договору порядок розрахунку: оплата згідно наданих послуг після отримання цих послуг згідно Акту.

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (Додаток 4) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії відповідно наданим рахункам. Рахунок за теплову енергію сплачується протягом 10 діб з моменту його одержання (п. 4.7. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк (термін) надання послуг: опалювальний сезон 2022 року, а саме з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно.

Обов`язку позивача забезпечити протягом зазначеного в Договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженим уповноваженим органом місцевого самоврядування режимом надання послуг в строках та обсягах, встановлених цим Договором (п. 6.3.1. Договору) кореспондується обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, згідно з п. 4.1. (п. 6.1.1. Договору).

За змістом п. 10.1. цей Договір набуває чинності з 12.01.2022 і діє до 31.12.2022 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Даний Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками без жодних зауважень та застережень.

В Додатку №1 до Договору сторони визначили місце та обсяги постачання теплової енергії Споживачу, в Додатку №3 - умови припинення подачі теплової енергії, в Додатку №4 - тарифи на теплову енергію, в Додатку №5 - температурний графік, в Додатку №6 - технічні вимоги.

Також сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівель КНП СМБЛ) №09.2 від 12.01.2022, якою змінили банківські реквізити Виконавця.

Як зазначає позивач, він виконав свої зобов`язання за Договорами у повному обсязі та надав відповідачу в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 послуги з постачання пари та гарячої води за Договором №11.2 від 12.01.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп., що підтверджується відповідним Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №10/2.

Позивач вказує, що 05.04.2022 надав відповідачу рахунок-фактуру №12/1 на оплату поставленої теплової енергії на суму 709 984 грн. 06 коп.

Однак, відповідач виконав зобов`язання за Договором щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії частково та сплатив 348 702 грн. 79 коп., в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за Договором №09.2 від 12.01.2022 на суму 361 281 грн. 27 коп.

В той же час, листом від 19.07.2023 відповідач повідомив позивача, що на теперішній час не має можливості провести звірку взаєморозрахунків за Договором №11.2 від 12.01.2022.

Оскільки відповідачем обов`язок щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за Договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022 не виконано, заборгованість не погашено, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 361 281 грн. 27 коп., інфляційних втрат в розмірі 76 795 грн. 84 коп. та 3% річних у сумі 16 450 грн. 67 коп.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За умовами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання здійснюється Законом України «Про теплопостачання».

Стаття 1 вказаного Закону визначає, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Споживачем теплової енергії відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Зазначене кореспондується з положеннями Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, за змістом яких споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єкт підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875, який діяв до 01.05.2019, та п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189, який набрав чинності з 01.05.2019, постачання теплової енергії та гарячої води визнається комунальною послугою.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 врегульовано, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

За приписами п.п. 1, 3 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання зобов`язань за Договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022 в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 надав відповідачу послуги з постачання пари та гарячої води на загальну суму 709 984 грн. 06 коп., що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №10/2.

Відповідно до вказаного Акту Виконавцем були проведені роботи (надані послуги) з постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №10/2 підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений їх печатками та містить вказівку про те, що сторони претензій одна до одної не мають.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надавав відповідачу рахунки-фактури №12/1 від 05.04.2022 та від 19.07.2023, які останній отримав нарочно відповідно 05.04.2022 та 19.07.2023 через свого відповідального за теплове господарство, зазначеного в п. 11.11 Договору.

За таких обставин, матеріалами справи в сукупності підтверджено постачання позивачем теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 на суму 709 984 грн. 06 коп.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875).

В п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» унормовано, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно п. 4.7. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (Додаток 4) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії відповідно наданим рахункам. Рахунок за теплову енергію сплачується протягом 10 діб з моменту його одержання.

На виконання вказаного пункту Договору позивачем надавались відповідачу відповідні рахунки-фактури №12/1 від 05.04.2022 та від 19.07.2023, які відповідач отримав 05.04.2022 та 19.07.2023 відповідно.

Вказані рахунки є ідентичними, тому відповідач мав оплатити вартість поставленої позивачем теплової енергії протягом 10 діб з моменту одержання першого рахунку-фактури, тобто до 15.04.2022 включно.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що у встановлений Договором строк, відповідач за поставлену в період з 23.02.2022 по 05.04.2022 теплову енергію до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ не розрахувався, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 709 984 грн. 06 коп.

Матеріали справи містять платіжне доручення №181 від 12.07.2022, за яким відповідач сплатив позивачу 348 702 грн. 79 коп. за спожиту теплову енергію за Договором №11.2 від 12.01.2022, що визнав також і позивач у заяві про зменшення позовних вимог від 23.10.2023.

Натомість, доказів оплати відповідачем основної заборгованості у на суму 361 281 грн. 27 коп. матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у Договорі, та не оплатив вартість поставленої позивачем теплової енергії у строк, визначений Договором, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії до будівлі пологового відділення КНП СМБЛ) №11.2 від 12.01.2022.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 361 281 грн. 27 коп. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 16 450 грн. 67 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У відповідності до розрахунку позивача нарахування 3% річних від простроченої суми невиконаного зобов`язання здійснено за період з 16.03.2022 по 20.09.2023.

Проте, першим днем прострочення є 16.04.2023, оскільки згідно положень п. 4.7. Договору рахунок сплачується протягом 10 діб з моменту одержання, тобто до 15.04.2022 включно, так як рахунок-фактуру №12/1 від 05.04.2022 відповідач отримав 05.04.2022.

Тому розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, суд вважає помилковим в зв`язку із застосуванням неправильного періоду нарахування, оскільки правильний період - з 16.04.2022 по 20.09.2023.

Крім того, відповідач надав платіжне доручення №181 від 12.07.2022, за яким сплатив 348 702 грн. 79 коп. за спожиту теплову енергію за Договором №11.2 від 12.01.2022. Вказана сума була зарахована на рахунок позивача 25.07.2022.

Відповідно до п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» з урахуванням п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з п. 8.1 ст. 8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відтак, оскільки кошти в розмірі 348 702 грн. 79 коп. було зараховано на рахунок позивача 25.07.2022, цей день не включається до періоду заборгованості на загальну суму 709 984 грн. 06 коп., тому і 3% річних мають розраховуватися по іншому.

Суд самостійно здійснив розрахунок 3% річних наступним чином:

за період з 16.04.2022 по 24.07.2022 (з початку прострочення до моменту оплати частини боргу) на суму 709 984 грн. 06 коп. розмір 3% річних становить 5 835 грн. 49 коп.;

за період з 25.07.2022 по 20.09.2023 (з моменту часткового погашення боргу до останнього дня нарахування) на суму 361 281 грн. 27 коп. - 12 560 грн. 71 коп.

Таким чином, загальний розмір 3% річних за розрахунком суду становить 18 396 грн. 20 коп., а не 16 450 грн. 67 коп. як зазначав позивач.

Однак, з урахуванням принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому вимога підлягає задоволенню у повному обсязі, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 16 450 грн. 67 коп.

Крім того, позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, були нараховані інфляційні втрати в розмірі 76 795 грн. 84 коп.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних втрат за період з 16.03.2022 по 20.09.2023 на суму 709 984 грн. 06 коп. становить 76 795 грн. 84 коп.

Проте, суд не погоджується з таким розрахунком, оскільки період прострочення має починатися з 16.04.2023, про що було вказано вище. Також має бути врахована необхідність нарахування інфляційних втрат на суму боргу до часткового погашення та після.

Суд самостійно здійснив розрахунок інфляційних втрат наступним чином:

за період з 16.04.2022 по 24.07.2022 (з початку прострочення до моменту оплати частини боргу) на суму 709 984 грн. 06 коп. розмір інфляційних втрат становить 47 035 грн. 63 коп.;

за період з 25.07.2022 по 20.09.2023 (з моменту часткового погашення боргу до останнього дня нарахування) на суму 361 281 грн. 27 коп. - 37 223 грн. 31 коп.

Таким чином, загальний розмір інфляційних втрат за розрахунком суду становить 84 258 грн. 94 коп., а не 76 795 грн. 84 коп. як зазначав позивач.

Однак, з урахуванням принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому вимога підлягає задоволенню у повному обсязі, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 76 795 грн. 84 коп.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню повністю.

В зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість в розмірі 361 281 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 16 450 грн. 67 коп. та інфляційні втрати в розмірі 76 795 грн. 84 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 110 828 грн. 26 коп. Вказаний судовий збір було сплачено за подання позовної заяви за вимогами на загальну суму 7 388 550 грн. 45 коп., які в подальшому було роз`єднано на дві окремі справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір у розмірі пропорційному заявленим позовним вимогам у цій справі слід покласти на відповідача.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

До моменту відкриття провадження у справі Сєвєродонецьку міську територіальну громаду, включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, а в подальшому до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022, тому суд вважає за необхідне розмістити повідомлення для відповідача про ухвалення рішення у даній справі на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтекс» до Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 2Б, ідентифікаційний код 37747995) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтекс» (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 71, ідентифікаційний код 31805904) основну заборгованість в розмірі 361 281 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 16 450 грн. 67 коп., інфляційні втрати в розмірі 76 795 грн. 84 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 6 817 грн. 92 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 09.11.2023.

Суддя А.В. Іванов