РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2023Справа № 910/12554/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ»

про стягнення 27 249,93 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» (далі - позивач, ТОВ «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» (далі - відповідач, ТОВ «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ») про стягнення 27 249,93 грн, з яких: 20 075,57 грн основного боргу, 880,39 грн 3% річних, 6 293,97 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані не здійсненням відповідачем у повному обсязі оплати за товар, поставлений позивачем згідно видаткових накладних № 309 та № 310 від 24.12.2021, № 1 від 05.01.2022, заборгованість відповідача за який, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, становить 20 075,57 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 позовну заяву ТОВ «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

07.09.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, направлена до суду засобами поштового зв`язку 01.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12554/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/12554/23.

Матеріали справи містять повідомлення про доставку електронних листів позивачу на його електронну адресу .

Поштове відправлення № 435 з ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у справі № 910/12554/23 було направлено відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» (покупець, відповідач) був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

На виконання вказаного договору протягом 2021 - 2022 років Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» поставило відповідачу товар на загальну суму 37 506,31 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 309 від 24.12.2021 на суму 18 675,73 грн, № 310 від 24.12.2021 на суму 9 719,58 грн та № 1 від 05.01.2022 на суму 9 111,00 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін.

Проте, всупереч домовленостям, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» оплату за поставлений товар здійснило не у повному обсязі.

Позивач (ТОВ «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача (ТОВ «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ») заборгованості, зокрема суми основного боргу у розмірі 20 075,57 грн, за товар, поставлений згідно видаткових накладних № 309 та № 310 від 24.12.2021, № 1 від 05.01.2022.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 538 ЦК України та ч. 1 ст. 692 ЦК України, позивач вважає, що відповідач повинен був оплатити товар отриманий згідно видаткових накладних № 309 та № 310 від 24.12.2021, № 1 від 05.01.2022 після його прийняття, тобто у день поставки, визначений у вищевказаних видаткових накладних.

У позовній заяві позивач зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість у сумі 20 615,57 грн за товар, поставлений згідно видаткових накладних № 309 та № 310 від 24.12.2021, № 1 від 05.01.2022.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 20 615,57 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і ТОВ «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» на момент прийняття рішення не надало документи, які б свідчили про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» до відповідача про стягнення вказаної суми заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення 880,39 грн 3% річних та 6 293,97 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про повне задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 880,39 грн 3% річних та 6 293,97 грн інфляційних втрат.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст.129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

3 огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2 684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» (Україна, 04080, місто Київ, вулиця Олексія Терьохіна, будинок 12; ідентифікаційний код 39228210) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОМАРКЕТ» (Україна, 02222, місто Київ, вул. Бальзака, будинок 54-А, квартира 155-156; ідентифікаційний код 38293540) 20 075,57 грн (двадцять тисяч сімдесят п?ять гривень 57 коп.) основного боргу, 880,39 грн (вісімсот вісімдесят гривень 39 коп.) 3% річних, 6 293,97 грн (шість тисяч двісті дев?яносто три гривні 97 коп.) інфляційних втрат та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 09.11.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА