ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокум. Кропивницький Справа № 912/1171/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М.К. (надалі Суд), розглянувши справу

за позовом Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області

до:

відповідача-1 Фермерського господарства «Зернопродукт»,

відповідача-2 ОСОБА_1

про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,

за участю:

- секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

- представника відповідачів ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

13.07.2023 Піщанобрідська сільська рада звернулася із позовом до ФГ «Зернопродукт» та ОСОБА_1 про:

- розірвання договору оренди землі від 29.12.2012, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ;

- скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9091;

- зобов`язання ФГ «Зернопродукт» повернути земельну ділянку площею 52,0496 га з кадастровим номером :02:000:9091.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Піщанобрідська сільська рада вказала, що:

- 29.12.2012 Добровеличківська районна державна адміністрація та ОСОБА_1 уклали договір оренди земельної ділянки площею 52,0496 га строком на 15 років, за умовами пункту 40 якого він може бути розірваний у випадку переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи;

- відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-3020/14-19-СГ від 18.06.2019 земельна ділянка передана до комунальної власності Піщанобрідської сільської ради, а тому ця обставина є підставою для розірвання договору за її ініціативи;

- 20.12.2022 вона прийняла рішення № 1296 «Про надання дозволу сільському голові щодо початку розірвання договору оренди землі від 29.12.2012 № 05470», у зв`язку з чим листами № 01-22/59 від 01.03.2023 та № 01-24/118/1 від 28.04.2023 надсилала ОСОБА_1 угоду про розірвання договору, проте остання її не підписала;

- правовими підставами для розірвання договору є положення частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі».

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ВІДПОВІДАЧА-1

ФГ «Зернопродукт» позовні вимоги не визнало та вказало, що:

- положення пункту 40 укладеного договору оренди передбачають альтернативні наслідки у випадку зміни власника землі, а саме «внесення змін до договору» або «розірвання», а тому застосування такого правового наслідку як розірвання договору без попереднього обговорення можливості внесення змін до нього не є правомірним;

- з протоколу засідання сесії Піщанобрідської сільської ради від 20.12.2022, на якій вона прийняла рішення про розірвання договору, неможливо встановити наявність відповідного кворуму, а тому воно прийняте з порушенням законодавства;

- про перехід права власності на земельну ділянку його не повідомили, що унеможливлює розірвання договору;

- Піщанобрідська сільська рада в інших випадках укладених договорів оренди (з іншими особами) їх не розривала, а прийняла рішення про внесення змін, у тому числі щодо збільшення орендної плати, що вказує на неоднаковість її дій виключно до спірного договору; ця обставина вказує на несправедливість при прийнятті рішення про розірвання лише одного договору;

- Піщанобрідська сільська рада вже вдруге ініціює розірвання цього ж договору у судовому порядку, але з додатковим прийняттям рішення № 1296 від 20.12.2022, а тому провадження у справі повинне бути закритим.

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ВІДПОВІДАЧА-2

ОСОБА_1 позовні вимоги також не визнала та зазначила, що:

- за законодавством учасником земельних відносин є сільська рада, а тому наділення повноваженнями на розірвання договору сільського голову за рішенням № 1296 від 20.12.2022 не є правомірним;

- вона не була повідомлена про зміну власника земельної ділянки, що виключає можливість розірвання договору з відповідної підстави;

- при прийнятті рішення № 1296 від 20.12.2022 сільська рада не розглядала питання можливості внесення змін до договору, а тому його розірвання є несправедливим.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою від 11.07.2023 Суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та сторонам установив строки для надання процесуальних заяв. Зокрема, ФГ «Зернопродукт» та ОСОБА_1 подали відзиви на позов, а Піщанобрідська сільська рада правом на подання відповіді на відзиви не скористалася.

Безпосередньо підготовче засідання Суд провів 06.09.2023, 20.09.2023 та 18.10.2023, а розгляд справи по суті 08.11.2023. Розгляд справи по суті Суд провів без участі представника Піщанобрідської сільської ради, оскільки він не прибув, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд у судовому засіданні 18.10.2023 при закритті підготовчого провадження.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

29.12.2012 Добровеличківська районна державна адміністрація, виступаюча у якості орендодавця, та ОСОБА_1 , як орендар, уклали договір оренди земельної ділянки (а.с. 10-14), за основними умовами, які впливають на вирішення спору, якого:

- орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пункт 1);

- в оренду надається земельна ділянка площею 52,0496 га (пункт 2);

- договір укладено на 15 років; після закінчення строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк (пункт 8);

- земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (пункт 15);

- після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельні ділянку у стані не гіршому з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 21);

- розірвання договору в односторонньому порядку допускається; умовами розірвання в односторонньому порядку є зміна цільового призначення та несвоєчасне внесення орендної плати (пункт 39);

- перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (пункт 40);

- договір зареєстрований у відділі Дрежкомзему у Добровеличківському районі 29.12.2012 за № 05470.

Як слідує з акту про передачу та прийом земельної ділянки без номера і дати (а.с. 15) Добровеличківська районна державна адміністрація передала, а ОСОБА_1 прийняла обумовлену договором оренду земельну ділянку площею 52,0496 га.

За змістом загальнодоступних відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «Зернопродукт» зареєстроване у якості суб`єкта господарської діяльності 05.04.2013.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-3020/14-19-СГ від 18.06.2019 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (а.с. 23) та пункту 46 Реєстру земельних ділянок, що передаються із державної власності у комунальну власність на території Піщанобрідської сільської ради, земельна ділянка площею 52,0496 га з кадастровим номером :02:000:9091 передана у власність Піщанобрідській сільській раді (а.с. 24-37).

20.12.2022 Піщанобрідська сільська рада прийняла рішення № 1296 «Про надання дозволу сільському голові щодо початку розірвання договору оренди землі від 29.12.2012 № 05470» (а.с. 40), яким надала дозвіл сільському голові на початок процедури розірвання договору оренди землі від 29.12.2012, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , а також доручила йому звернутися до останньої з угодою про розірвання договору.

Згідно з листами № 01-22/59 від 01.03.2023 (а.с. 42) та № 01-24/118/1 від 28.04.2023 (а.с. 46) Піщанобрідська сільська рада надіслала ОСОБА_1 підписаний зі своєї сторони проект угоди про розірвання договору.

Листом від 07.04.2023 (а.с. 44-45) ОСОБА_1 відмовилася від підписання угоди про розірвання договору оренди землі.

Поряд з цим, за наслідками вивчення у судовому засіданні при розгляді справи по суті матеріалів справи № 387/365/21, яка розглядалася Господарським судом Кіровоградської області, Суд установив, що 13.05.2021 Піщанобрідська сільська рада звернулася до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовом, спрямованим до ОСОБА_1 , про розірвання договору оренди землі від 29.12.2012, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , тобто про розірвання того ж самого договору, що є спірним у справі, яка розглядається Судом. У якості обґрунтування позовних вимог Піщанобрідська сільська рада зазначала, що договір підлягає розірванню на підставі пункту 40 договору, тобто у зв`язку зі зміною власника, а саме за наслідками передачі земельної ділянки з державної до комунальної власності.

Ухвалою від 19.05.2021 Добровеликівський районний суд Кіровоградської області відкрив провадження у справі, а ухвалою від 18.08.2021 залучив до участі у ній у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ФГ «Зернопродукт».

22.06.2022 Добровеликівський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнив та розірвав договір оренди від 29.12.2012, укладений між Добровеличківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , пославшись на умову пункту 40 договору та частину 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» про можливість одностороннього розірвання договору у випадку переходу права власності на земельну ділянку.

За наслідками апеляційного перегляду постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.09.2022 наведене рішення скасоване, а провадження у справі закрите через порушення правил підвідомчості спору, оскільки він підлягав розгляду в господарських судах України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.09.2021 справа № 387/365/21 передана до Господарського суду Кіровоградської області, який ухвалою від 20.09.2021 прийняв її до розгляду.

Під час розгляду справи Господарський суд Кіровоградської області ухвалою від 08.12.2021 здійснив заміну первісного відповідача на належного, а саме з ОСОБА_1 на ФГ «Зернопродукт».

Отже, з цієї дати ОСОБА_1 вибула з провадження у справі, а ФГ «Зернопродукт» набуло статусу відповідача за позовними вимогами Піщанобрідської сільської ради про розірвання договору. При цьому підстави для розірвання договору залишені без змін, а саме наявність обумовленої у пункті 40 договору оренди умови про можливість розірвання договору у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки (з держави на територіальну громаду в особі Піщанобрідської сільської ради).

19.01.2023 Піщанобрідська сільська рада у межах справи № 387/365/21 подала клопотання про відмову від позову, яке суд розглянув та ухвалою від 19.01.2023 закрив провадження у справі та роз`яснив наслідки такої відмови, зокрема неможливість повторного звернення до суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав.

Відтак, Суд установив, що Піщанобрідська сільська рада відмовилася від позову, спрямованого до ФГ «Зернопродукт», про розірвання договору оренди землі від 29.12.2012 з підстави зміни власника земельної ділянки (з держави на територіальну громаду в особі Піщанобрідської сільської ради), а суд закрив відповідне провадження у справі у зв`язку з такою відмовою.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН ТА ЗАКОНОДАВСТВА

Щодо закриття провадження у справі в частині вимог про розірвання договору, спрямованих до ФГ «Зернопродукт»

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 175 цього ж Кодексу визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 наведеної статті 175 Кодексу є наявність (з-поміж іншого) такої, що набрала законної сили, ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України необхідна наявність одночасно трьох однакових складових ухвала, що набрала законної сили, повинна бути постановлена щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 наведено такий правовий висновок: «Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача».

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Чинні процесуальні норми ГПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання інших доказів, якими він обґрунтовує ці підстави. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 910/15598/19(910/8017/20), від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21 та від 31.05.2022 у справі № 916/2853/20.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у цій справі та у справі № 387/365/21 є розірвання договору оренди землі від 29.12.2012, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , а тому предмет один і той самий.

У свою чергу, підставою позову у справі № 387/365/21 Піщанобрідська сільська рада зазначала положення пункту 40 укладеного договору, а саме можливість його розірвання в односторонньому порядку у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку. Відповідну підставу позову Піщанобрідська сільська рада вказала і у цій справі, але із доповненням додаткової підстави прийнятого нею рішення № 1296 від 20.12.2022 «Про надання дозволу сільському голові щодо початку розірвання договору оренди землі від 29.12.2012 № 05470» (яке до того ж прийняла перед подачею заяви про відмову від позову у справі № 387/365/21: рішення прийняла 20.12.2022, а заяву подала до суду 19.01.2023). Цим Піщанобрідська сільська рада лише доповнила основну підставу позову - розірвання договору у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки.

З урахуванням наведеного, Суд констатує, що позовні вимоги у цій справі Піщанобрідська сільська рада спрямувала як до ОСОБА_1 , так і до ФГ «Зернопродукт», тобто до тієї ж особи, до якої вона вже зверталася із позовом про розірвання договору у справі № 387/365/21.

Відтак Суд виснує, що Піщанобрідська сільська рада у межах цієї справи звернулася до суду з аналогічним позовом, що і у справі № 387/365/21, і в обох справах обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу одними й тими ж обставинами (як фактичними, так і правовими), доповнюючи обґрунтування позову у цій справі лише посиланням на рішення сільської ради № 1296 від 20.12.2022. Проте, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Таким чином, зважаючи на наявність на момент відкриття провадження у справі ухвали у справі № 387/365/21, в якій вирішувався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якою провадження закрите у зв`язку з відмовою Піщанобрідської сільської ради від позову, провадження підлягає закриттю у цій частині на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Аналогічне застосування положень пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України викладене у постанові Верховного Суду від 21.09.2023 у справі № 912/1599/22.

Щодо відсутності у ОСОБА_1 прав землекористувача спірною земельною ділянкою

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Земля являється унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

У справі спір якраз і стосується вирішення питань щодо прав і обов`язків на користування земельною ділянкою, а тому правомірне застосування наведених принципів є пріоритетним при його вирішенні.

Частини 1 та 3 статті 5 Цивільного кодексу України встановлюють правила дії актів цивільного законодавства у часі. Зокрема, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. У випадку, коли цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У справі Суд установив, що спірна земельна ділянка передавалася в оренду 29.12.2012 з метою ведення фермерського господарства, а тому для визначення її правового статусу, прав та обов`язків особи, яка її отримала у користування, безпосередньо прав та обов`язків фермерського господарства на неї, необхідним є дослідження положень законодавства, яким урегульовувалися відповідні процедури передачі земельної ділянки у користування та утворення фермерського господарства.

Порядок надання земельних ділянок у користування для ведення фермерського господарства регулювався положеннями Земельного кодексу України № 2768-ІІІ від 25.10.2001 (у редакції станом на 29.12.2012).

Зокрема, відповідно до статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Частинами 1 та 2 статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; земельні ділянки можуть передаватися в оренду (з-поміж інших) громадянам та юридичним особам України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або

надання їх у користування.

Відтак, за положеннями ЗК України станом на 29.12.2012 громадянин України мав право отримати у користування на умовах оренди земельну ділянку з метою ведення фермерського господарства за рішенням відповідних органів.

У свою чергу, порядок утворення фермерського господарства на вказану дату регулювався положеннями Закону України «Про фермерське господарство» № 973-IV від 19.06.2003 (надалі Закон № 973-IV) у відповідній редакції (станом на 29.12.2012).

Зокрема, за основними положеннями Закону № 973-IV, які впливають на вирішення спору:

- фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону (частина 1 статті 1);

- право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (стаття 5);

- надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (стаття 7);

- фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8);

- землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування (частина 1 статті 12); права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (частина 2 статті 12).

Отже, наведені правові положення вказують на нерозривний зв`язок між отриманням земельної ділянки у користування на умовах оренди для утворення та ведення фермерського господарства особою, яка бажала здійснювати підприємницьку діяльність у відповідній сфері, та самим утворюваним фермерським господарством. Цей зв`язок характеризується окремим порядком утворення фермерського господарства, а саме пов`язаністю отримання земельної ділянки засновником господарства у користування (володіння) та подальшою державною реєстрацією такої юридичної особи. При цьому діючим законодавством не передбачалася обов`язковість переоформлення права землекористування від засновника фермерського господарства (фізичної особи) на господарство (юридичну особу), а тому таке переоформлення не потребувалося.

У справі Суд установив та ці обставини не заперечуються сторонами, що ОСОБА_1 була ініціатором як отримання земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства, доказом чому є вказівка у спірному договорі про умову використання земельної ділянки (пункт 15 договору), так і засновництва та утворення такого господарства, підтвердженням чому є загальнодоступні відомості із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації ФГ «Зернопродукт» (з визначенням ОСОБА_1 засновником та головою господарства).

Отож, оскільки переоформлення права землекористування від засновника на господарство не потребувалося, то і укладення додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі не було необхідним. Відсутність потреби у переоформлені права землекористування вказує на «автоматичну» зміну користувача земельної ділянки із ОСОБА_1 на ФГ «Зернопродукт» без додаткової потреби у внесенні змін до договору.

Таким чином, з моменту укладення спірного договору оренди землі (29.12.2012) та державної реєстрації ФГ «Зернопродукт» (05.04.2013) безпосередньо фермерське господарство набуло прав землекористувача (орендаря) земельної ділянки, на основі якого і було воно утворене, а безпосередньо ОСОБА_1 втратила правовий статус орендаря цієї ж земельної ділянки.

З втратою прав землекористувача ОСОБА_1 не має прав та обов`язків як щодо спірного договору, оскільки не є його стороною на даний час, так і щодо спірної земельної ділянки, а тому заявлені до неї вимоги про розірвання договору, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки є необґрунтованими.

Щодо відсутності підстав для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання ФГ «Зернопродукт» повернути земельну ділянку

Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягає речове право (з-поміж іншого) право оренди земельної ділянки.

У відповідності до частини 3 статті 26 того ж Закону:

- відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню (абзац 1);

- з-поміж інших випадків, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (абзац 2);

- з-поміж інших випадків, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав (абзац 3).

Отже, до Державного реєстру прав вносяться відомості про реєстрацію права оренди, а такожд можуть вноситися відомості про державну реєстрацію змін щодо речового права у випадку скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав. У зв`язку з наявністю у державного реєстратора права на внесення до Державного реєстру прав необхідних змін, допускається можливість застосування судом такого способу захисту порушених прав, як «скасування державної реєстрації права». У свою чергу, можливість прийняття судового рішення про скасування державної реєстрації прав пов`язана із безпосереднім встановленням судовим рішенням незаконності як виникнення права (у даному випадку оренди), так і його державної реєстрації.

У цьому контексті Суд зазначає, що речове право ФГ «Зернопродукт» зареєстроване у Державному реєстрі на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки від 29.12.2012, що слідує із загальнодоступних відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (запис № 35528800), який на даний час не розірваний та є чинним. У зв`язку з цим, вимоги про скасування відповідного запису необґрунтовані.

Поряд з цим, за статтею 34 Закону України «Про оренду землі» регулюються наслідки припинення або розірвання договору. Так, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Отож, повернення земельної ділянки з оренди пов`язане лише з настанням певних юридичних фактів, а саме припинення або розірвання договору.

У спорі Суд установив, що спірний договір не розірваний та не припинений, а тому підстави для повернення орендованої за ним земельної ділянки відсутні.

ВИСНОВКИ СУДУ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, Суд вважає, що:

- Піщанобрідська сільська рада у межах цієї справи звернулася до суду в частині розірвання договору оренди землі з аналогічним позовом, що і у справі № 387/365/21, а саме до ФГ «Зерноторг», і в обох справах обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу одними й тими ж обставинами (як фактичними, так і правовими), доповнюючи обґрунтування позову у цій справі лише посиланням на рішення сільської ради № 1296 від 20.12.2022, але не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилань на норми матеріального чи процесуального права;

- наявність на момент відкриття провадження ухвали Господарського суду Кіровоградської області у справі № 387/365/21, в якій вирішувався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якою провадження закрите у зв`язку з відмовою Піщанобрідської сільської ради від позову, унеможливлює подальший розгляд вимог, спрямованих до ФГ «Зернопродукт» про розірвання договору з підстави переходу права власності на земельну ділянку, а тому провадження підлягає закриттю у цій частині на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України;

- оскільки переоформлення права землекористування від засновника на фермерське господарство при отриманні земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та подальшої державної реєстрації фермерського господарства не потребувалося, то і укладення додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі не було необхідним; відсутність потреби у переоформлені права землекористування вказує на «автоматичну» зміну користувача спірної земельної ділянки із ОСОБА_1 на ФГ «Зернопродукт» без додаткової потреби у внесенні змін до договору;

- з моменту укладення спірного договору оренди землі та державної реєстрації ФГ «Зернопродукт» безпосередньо фермерське господарство набуло прав землекористувача (орендаря) земельної ділянки, на основі якого і було воно утворене, а безпосередньо ОСОБА_1 втратила правовий статус орендаря цієї ж земельної ділянки; з втратою прав землекористувача ОСОБА_1 не має прав та обов`язків як щодо спірного договору, оскільки не є його стороною на даний час, так і щодо спірної земельної ділянки, а тому заявлені до неї вимоги про розірвання договору, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки є необґрунтованими;

- речове право ФГ «Зернопродукт» зареєстроване у Державному реєстрі на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки, який на даний час не розірваний та є чинним, а тому вимоги про скасування відповідного запису необґрунтовані;

- спірний договір не розірваний та не припинений, а тому підстави для повернення орендованої за ним земельної ділянки відсутні.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги в частині розглянутих вимог є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у справі є витрати Піщанобрідської сільської ради на сплату судового збору відповідно до платіжної інструкції від 20.04.2023 та квитанції від 26.06.2023 у сумі 8052 грн.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадку закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається її платнику за відповідним клопотанням.

У справі провадження підлягає закриттю в частині однієї немайнової вимоги, а тому сплачена сума судового збору у розмірі 2684 грн підлягає поверненню Піщанобрідській сільській раді за її заявою.

Інша частина судового збору у сумі 5368 грн відповідно до приписів статті 129 ГПК України покладаються на неї, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 231, 238, 240 ГПК України ,

в и р і ш и в:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання договору оренди від 29.12.2012, спрямованих до ФГ «Зорнопродукт», закрити.

2. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення Суд склав 09.11.2023

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення направити:

- Піщанобрідській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області в електронній формі в Електронний кабінет;

- ФГ "Зернопродукт": 27025, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Гнатівка, вул. Дімітрова Георгія, б. 19;

- ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .