ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 Справа № 917/1566/23

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Фомічової Галини Андріївни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод», 39611, Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Ярославський, 8, ,

про стягнення 958 283,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Фомічової Галини Андріївни до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» про стягнення 958 283,60 грн., з яких 652 834,49 грн. заборгованість за договором поставки № ФГА-7/П від 24.01.2017 р., 262 343,73 грн. втрати від інфляції, 43 105,38 грн. 3 % річних.

Ухвалою від 01.09.2023р. прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у справі, справу визнано малозначною та вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, встановлено процесуальні строки ля подання заяв по суті спору. Ухвалу скеровано сторонам. Відповідач ухвалу від 01.09.2023р. отримав 11.09.2023р. (поштове повідомлення про вручення ухвали суду в матер.справи), однак відзив на позов, заяв чи клопотань не надав. Відтак, справа розглядається за наявними матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконувалися зобов`язання за договором поставки від 24.01.2017р. №ФГА- 7/П. Позивачем у обґрунтування позовних вимог подано наступні докази: договір поставки, додаткова угода №1 від 18.12.2017р., додаткова угода №2 від 01.01.2019р., додаткова угода №3 від 28.12.2019р., додаткова угода №4 від 28.12.2020р., лист від 23.05.2017р. , видаткові накладні, рахунки-фактури, довіреності, банківські виписки, акт звірки взаємних розрахунків, претензія від 09.08.2023р. та докази її направлення відповідачу. Доказів у спростування позовних вимог відповідачем не надано.

Судом при розгляді справи встановлено наступне:

Між сторонами по справі укладено договір поставки товару №ФГА-7/П від 24.01.2017р., відповідно до умов якого відповідач позивач зобов`язується поставити відповідачу товари дерев`яні вироби для пакетування коліс, а позивач прийняти і оплатити такі товари.

Найменування, загальна кількість та ціна на кожен вид продукції визначаються специфікацією (додаток №1 до договору). . Ціна договору (загальна сума продукції) складає 2 968 507,35 грн. Порядок і строк поставки визначено розд.3 договору. Продукція вважається зданою постачальником і прийнятою замовником з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних. Повноваження фізичної особи замовника, яка отримує продукцію, підтверджується довіреністю. Порядок розрахунків, згідно розд.4 договору: протягом 10 днів після поставки та підписання видаткової накладної шляхом безготівкового переказу на рахунок постачальника.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017р., додатковими угодами №1-4 строк дії договору продовжено до 30.12.2021р., а у випадку, якщо жодна зі сторін протягом 30 календарних днів до його закінчення не подала заяву про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожен наступний період тривалістю в 1 календарний рік на тих же умовах (додаткова угода №4 арк.справи 14).

Як вбачається з матеріалів справи, специфікація укладена не була, заявки, передбачені п.3.2 договору, замовником не направлялися, згідно пояснень позивача в телефонному режимі було узгоджено замовлення. За видатковими накладними №ФГ 0000004 від 28.01.22р., № ФГ 0000013 від 28.02.22р., № ФГ 0000037 від 27.06.22р., №ФГ 0000050 від 27.07.22р., №ФГ 0000056 від 29.08.22р. за довіреностями замовника №50 від 28.01.22р., №126 від 28.02.22р.. №147 від 27.06.22р., №172 від 27.07.22р., №198 від 29.08.22р. позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 1 703 245,73 грн. , яка була частково оплачена відповідачем на суму 812 772.24 грн. Суд дослідив подані видаткові накладні та довіреності на отримання товару та встановив, що вони містять усі необхідні реквізити, подані в належним чином завірених копіях, тож приймаються судом як належні і допустимі докази виконання позивачкою умов укладеного з відповідачем договору.

Вказані поставки та часткові оплати по ним підтверджені, серед іншого, Актом звірки розрахунків від 04.08.2023р., підписаним обома сторонами (з боку відповідача головним бухгалтером), скріпленим печатками. За даними Акту, залишок боргу станом на 01.01.2022р. 942 291.17 грн. на користь позивачки. Станом на 01.01.2023р. 1040 473,49 на користь позивачки (а.с.33).

Платіжних доручень, на які посилається позивачка в позові, нею не надано, однак рух грошових коштів між сторонами договору прослідковується з фільтрованих банківських виписок КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2022р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2023р. по 23.08.2023р. (арк.справи 31-32).

Відтак, неоплаченою залишилася сума 890 473.49 грн. Направлена на адресу відповідача претензія-вимога від 09.08.2023р. залишена без задоволення, натомість 16.08.2023р. була проведена часткова про плата на суму 237 639.00 грн. Отже, сума заборгованості на момент звернення до суду з позовом становить 652 834.49 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 43 105,38 грн. 3% річних та 262 343,73 грн. інфляційних (розрахунок а.с. 6), нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.

Суд, задовольняючи позовні вимоги, виходить з того, що між сторонами виникли правовідносини за договором поставки, до яких, в силу ЦК України, застосовуються положення про купівлю-продаж. Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано порушення умов договору в частині строків оплати поставленого товару на умовах, визначених догвоором, відтак наявності підстав для стягнення основного боргу, річних та інфляційних, правильність нарахування яких перевірено та встановлено судом.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відзив на позов, як зазначено вище, до суду не надходив.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 14 374,26 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» ( 39611, м.Кременчук, проїзд Ярославський, 8, ) на користь фізичної особи-підприємця Фомічової Галини Андріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 652 834,49 грн. основного боргу, 262 343,73 грн інфляційних, 43 105,38 грн. 3% річних, 14 374,26 грн. судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ГПК України.

Повне рішення складено 14.11.23р.

Суддя О.С.Мацко