ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 Справа № 917/1551/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Михатило А.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до відповідача фізичної особи - підприємця Горбань Тетяни Григорівни, АДРЕСА_1

про стягнення 170 855,74 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" до відповідача Фізичної особи-підприємця Горбань Тетяни Григорівни про стягнення заборгованості за договором №2597 від 20.12.2019 року про постачання теплової енергії у гарячій воді у розмірі 170 855,74 грн, з яких:129 828,92 грн - основна заборгованість, 313,01 грн - пеня, 35 062,99 грн - інфляційні нарахування, 5 650,82 грн - 3% річних (вх. № 1654/23).

Також позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та просив стягнути на його користь судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №2597 від 20.12.2019 року (з додатками).

Ухвалою від 30.08.2023 року суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строки: для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - 5 днів з дня отримання цієї ухвали; для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Копія ухвали від 30.08.2023 року, яка направлялася на адресу місцезнаходження відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 63, 64) (вул. Лебедина, 75, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 30.08.2023 року є 19.09.2023 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

20.12.2019 року між Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - позивач, теплопостачальна організація) та фізичною особою - підприємцем Горбань Тетяною Григорівною (далі - відповідач, споживач) укладено договір № 2597 (далі - договір, а. с. 5 - 8) з додатками № 1, 2, 3, 4 до вказаного договору (а. с. 9 - 12).

ТОВ Кременчуцька ТЕЦ (позивач) визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ Кременчуцька ТЕЦ на підстав рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 568 від 19.04.2019 року (а. с. 14).

Відповідно до рішення № 568 від 19.04.2019 року ТОВ Кременчуцька ТЕЦ з 25.04.2019 року надавало послуги з теплопостачання.

Згідно п.1.1 договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Так, пунктом 1.2 договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ Про теплопостачання та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, а додатком № 3 до договору встановлено тариф на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 3.2.5 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору.

Відповідно до п. 1 Додатку № 4 за дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими установленому порядку. Згідно з п. 2 додатку № 4 до договору - споживач, який має прилад обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку та надає її теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунків та Акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії. Наявність приладу обліку на об`єкті споживача вказано в додатку № 1 до договору.

Позивач зазначає, що порушуючи договірні зобов`язання в період з січня 2022 року по квітень 2022 року відповідач здійснював не своєчасні розрахунки за теплоспоживання.

Це призвело до виникнення станом на 02.08.2023 року заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 129 828,92 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 170 855,74 грн заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №2597 від 20.12.2019 року, з яких: 129 828,92 грн - основна заборгованість, 313,01 грн - пеня, 35 062,99 грн - інфляційні нарахування, 5 650,82 грн - 3 % річних.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2597 від20.12.2019 року з додатками № 1, № 2. № 3 та № 4, витяг з ЄДРЮОФОПГФ відносно відповідача, рішення №568 від 19.04.2019 року, розрахунки суми заборгованості за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, рахунки за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року, реєстри про надсилання (надання) рахунків та Актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року, Акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року, наказ ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ №30 від 28.12.2018 року, наказ ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ від 25.10.2021 року № 229 Про введення в дію тарифів на теплову енергію її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживачів, наказ ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ від 13.12.2021 року № 259 Про введення в дію скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживачів, наказ ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ від 30.12.2021 року № 273 Про введення в дію скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживачів, виписки по особовому рахунку з жовтня 2021 року по липень 2022 року, статут Позивача, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача та докази наявності повноважень представника.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з умовами договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу, а споживач зобов`язався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним договором, надавав відповідачу послуги з енергопостачання (копії актів та рахунків залучені до матеріалів справи).

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України оплату отриманих послуг здійснив не в повному обсязі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч.3, ч.4 ст. 74 ГПК).

Судом досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи.

Судом на підставі поданих доказів встановлено, що заборгованість відповідача за послуги теплопостачання за період з січня 2022 року по квітень 2022 року станом на 02.08.2023 року становить 129 828,92 грн.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав. Докази сплати боргу в матеріалах справи відсутні.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ в частині стягнення основного боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Відповідно до п. 6 додатку №4 до договору за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Позивачем відповідно до п. 6 додатку №4 до договору та приписів ст. 625 ЦК України приведено розрахунок 3% річних (5 650,82 грн) та інфляційних втрат (35 062,99 грн) за прострочення здійснення оплати за надані послуги (розрахунок в матеріалах справи, а. с. 15-21).

Відповідач контррозрахунку не надав.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 5 650,82 грн та інфляційних втрат у розмірі 35 062,99 грн судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства (перевірка розрахунків здійснена за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон").

Відносно вимоги позивача про стягнення з пені у розмірі 313,01 грн за період з 01.08.2023 року по 02.08.2023 року, яка нарахована на заборгованість, що виникла у січні та лютому 2022 року суд зазнає наступне.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 1, 6 Додатку № 4 за дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання). За несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Тобто, позивач має право заявити вимогу про стягнення пені за період, який починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Позивач, відповідно до наданих розрахунків нараховує пеню на заборгованість у розмірі 72 316,37 грн, яка утворилась у січня 2022 року (рахунок № 2597 від 31.01.2022 року), за період з01.08.2023 року по 02.08.2023 року, та на заборгованість у розмірі 57 512,55 грн, яка утворилась у лютому 2022 року (рахунок № 2597 від 28.02.2022 року), за період з 01.08.2023 року по 02.08.2023 року. Застосування вказаних періодів не відповідає приписам ч. 6 ст. 236 ГПК України, оскільки дані нарахування повинні проводитися за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, нарахування пені позивачем у загальний період з 01.08.2023 по 02.08.2023 на суму 313,01 грн є неправомірним.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Оскільки позивач надав докази, які свідчать про виникнення грошових зобов`язань відповідача та надав обґрунтування виникнення боргу, що відповідачем не спростовано, суд вважає доведеним факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" про стягнення суми основного боргу в розмірі 129 828,92 грн, 3% річних у розмірі 5 650,82 грн та інфляційних втрат в розмірі 35 062,99 грн задовольняє.

Вимоги в частині стягнення пені в розмірі 313,01 грн не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 231, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Горбань Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава, МФО 305749) вартість спожитої теплової енергії в сумі 129 828,92 грн.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Горбань Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний , розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в Полтавському відділенні АТ БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава. МФО 305749) інфляційні нарахування у розмірі 35 062,99 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 5 650,82 грн та 2 679,08 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення підписано 16.11.2023 року (після виходу судді з лікарняного).

Суддя О. М. Тимощенко

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).