ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/546/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо», с. Ботар Закарпатської області

про стягнення 9 829 207,02 грн

За участю представників:

позивача Утін Костянтин Юрійович, довіреність № 07/08 від 23.04.2023 (в режимі відеоконференції);

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» про стягнення 4 551 503,02 грн заборгованості за аграрною розпискою, 525 150,30 грн штрафу, 1 455 707,34 грн інфляційних втрат, 1 788 976,63 грн 24% річних за користування чужими грошовими коштами, 1 507 869,73 грн доплати скоригованого безумовного грошового зобов`язання у гривневому еквіваленті, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання за Фінансовою аграрною розпискою №1 від 15 червня 2021 року.

Ухвалою від 22.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначив підготовче засідання на 20.07.2023.

Підготовче засідання 20.07.2023 суд відклав на 19.09.2023 зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення підготовчого засідання та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 19.09.2023 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 12.10.2023 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 09.11.2023 з огляду на відсутність належних доказів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 09.11.2023 позовні вимоги підтримав з визначених в позовній заяві підстав. Надав суду додаткові пояснення, де зазначив, зокрема, про часткову некоректність здійсненого позивачем розрахунку 24% річних, які нараховані без урахуванням встановленого аграрною розпискою строку прострочення виконання зобов`язання, який дає право нараховувати означені відсотки річні.

Крім того, в судовому засіданні 09.11.2023 судом оглянуто оригінали доказів, копії яких долучені ТОВ «Франдеса Україна» до позовної заяви, які надано суду для огляду відповідно до клопотання позивача про долучення доказів №03/11 від 03.11.2023 року.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, його представник в судові засідання як на стадії підготовчого розгляду справи, так і під час розгляду справи по суті жодного разу не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «Тіса Біо» було повідомлено належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання процесуальних документів у справі (ухвали про відкриття провадження у справі від 22.06.2023, ухвали від 20.07.2023 про відкладення підготовчого засідання, ухвали від 19.09.2023 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті та ухвали-повідомлення від 12.10.2023 про оголошення в судовому засіданні перерви) за юридичною адресою ТОВ «Тіса Біо», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (90365, с. Ботар Закарпатської області, вул. Петефі, 2).

Означені ухвали отримані відповідачем 08.08.2023, 08.08.2023, 05.10.2023 та 24.10.2023, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень за трек номерами 721, 358, 762, 793 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек номерами 721, 358, 762, 793.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зважаючи на процесуальні строки розгляду даної справи, які визначені в ст. 195 ГПК України, з огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 12.10.2023 явка повноважних представників сторін в судовому засіданні не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справами доказами, яких достатньо для прийняття рішення в спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Фінансовою аграрною розпискою №1 від 15.06.2021 року, зареєстрованою в реєстрі Аграрних розписок за номером 7352, в частині сплати залишку основного боргу в сумі 4 551 503,02 грн, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в означеній сумі, на яку позивачем нараховано 525 150,30 грн штрафу, 1 455 707,34 грн інфляційних втрат, 1 788 976,63 грн 24% річних за користування чужими грошовими коштами, 1 507 869,73 грн доплати скоригованого безумовного грошового зобов`язання у гривневому еквіваленті.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

15 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо», як Боржником на виконання зобов`язань за договором поставки № АЕ-82-1610/21 від 16.10.2020 було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт», як Кредитору, Фінансову аграрну розписку №1 (надалі- Аграрна розписка), посвідчену приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юска Н.М. за №7352.

Згідно з витягом з реєстру аграрних розписок від 15.06.2021, Аграрна розписка зареєстрована приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юска Н.М. в реєстрі аграрних розписок за № 7352 (номер в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 379).

За змістом п. 2 Аграрної розписки ця аграрна розписка встановлює забезпечене заставою безумовне зобов`язання Боржника сплатити Кредитору грошові кошти в сумі 5 251 503,02 грн, що становить еквівалент 189 311,57 доларів згідно курсу 27,74 гривень/долар, зафіксованому в договорі поставки № АЕ-82-1610/21 від 16.10.2020, укладеним між Боржником та Кредитором, що розрахована за формулою, наведеною в додатку №1.

Відповідно до п. 3. Аграрної розписки датою виконання зобов`язання за цією Аграрною розпискою є дата зарахування відповідної суми грошових коштів на рахунок Кредитора.

Згідно з п. 4 Аграрної розписки сплата грошових коштів на виконання безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою (виплата) здійснюється Боржником шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі в гривні на банківський рахунок Кредитора, про який Кредитор письмово повідомляє Боржника.

В забезпечення виконання зобов`язань за Аграрною розпискою Боржник передає в заставу майбутній врожай насіння соняшнику врожаю 2021 року, вирощений на земельних ділянках, що знаходятся в оренді Боржника на підставі договорів оренди згідно з реєстром, наведеним в Додатку №2 до Аграрної розписки в обсязі не менше 509,714 тон оціночною вартістю (за згодою сторін) в розмірі 6 575 310,60 грн (п. 5 Аграрної розписки).

Реєстрація обтяження за Аграрною розпискою (застава майбутнього врожаю насіння соняшнику врожаю 2021 року 509,714 тон на земельних ділянках площею 221,6148 га) підтверджується витягами про реєстрацію обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №73205622 від 15.06.2021 року та №73204264 від 15.06.2021 (реєстрація виправлень).

Згідно з п. 7 Аграрної розписки (Індосамент) Кредитор наділений правом передавати права за Аграрною розпискою без попередньої письмової згоди Боржника будь-якій третій особі шляхом вчинення передавального напису. Зміна Боржника за Аграрною розпискою не передбачена.

29 липня 2021 року права Кредитора за Аграрною розпискою були відступлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна» за Актом приймання-передачі від 29.07.2021, про що на Аграрній розписці зроблено відповідну відмітку (передавальний напис, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. 29.07.2021 за №3872) та запис про передання прав внесено до Реєстру аграрних розписок (витяг з реєстру аграрних розписок щодо розписки №7352/2).

Відомості про зміну обтяжувача за зареєстрованим на підставі Аграрної розписки забезпеченням заставою майбутнього врожаю, - зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчить наданий суду витяг про реєстрацію змін в ДРОРМі №74021870 від 29.07.2021 року.

За твердженням Позивача, Відповідачем не виконано в повному обсязі встановлене в п. 2 Аграрної розписки безумовне зобов`язання сплатити Кредитору грошові кошти в сумі 5 251 503,02 грн у визначений в п. 3 Аграрної розписки строк, здійснивши лише часткову сплату безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою в сумі 700 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписки по рахункам позивача за 10.11.2021 та за 25.01.2022, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4 551 503,02 грн, стягнення якої разом із нарахованими штрафом, втратами від інфляції, відсотками річними за користування чужими грошовими коштами та доплатою скоригованого гривневого еквіваленту і є предметом судового розгляду у цій справі.

Надіслана 09.12.2021 позивачем на адресу відповідача вимога №05/12 від 01.12.2021 (отримана відповідачем 16.12.2021) про сплату безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою, яке станом на час оформлення вимоги №05/12 становила 4 951 503,02 грн, залишена Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» без відповіді та повного задоволення.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи факт видачі відповідачем Фінансової аграрної розписки №1 від 15.01.2021 року, правовідносини між сторонами в межах даного спору врегульовано Законом України "Про аграрні розписки".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» (далі - Закон) аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах.

Кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.

За умовами статті 2 Закону аграрні розписки використовуються в операціях з сільськогосподарською продукцією.

Аграрні розписки можуть видаватися особами, які мають право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення або право користування такою земельною ділянкою на законних підставах для здійснення виробництва сільськогосподарської продукції.

Відповідно до виду зобов`язання аграрні розписки поділяються на товарні аграрні розписки та фінансові аграрні розписки.

Фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі (стаття 5 зазначеного Закону).

Згідно із частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка встановлює забезпечення виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою заставою його майбутнього врожаю. Предметом такої застави може бути виключно майбутній врожай сільськогосподарської продукції. Розмір застави повинен бути не меншим за розмір зобов`язання за аграрною розпискою. На день видачі аграрної розписки майбутній врожай сільськогосподарської продукції не може перебувати в інших заставах, ніж за аграрними розписками.

Статтею 9 Закону передбачено, що аграрна розписка видається окремо на кожний вид сільськогосподарської продукції, визначений родовими або індивідуальними ознаками.

Під час видачі аграрна розписка підлягає нотаріальному посвідченню в порядку, передбаченому Законом України "Про нотаріат" для правочинів, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відомості про аграрну розписку в момент її посвідчення вносяться до Реєстру аграрних розписок особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Відомості про предмет застави за аграрною розпискою вносяться до Державного реєстру обтяжень рухомого майна особою, яка вчиняє нотаріальні дії, в момент нотаріального посвідчення аграрної розписки. У разі наявності додаткового забезпечення аграрної розписки інформація про таке забезпечення може вноситися до відповідних реєстрів згідно із законодавством.

Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок.

Матеріалами справи підтверджується відповідність виданої Боржником Фінансової аграрної розписки №1 від 15.06.2021 означеним вимогам Закону, її нотаріальне посвідчення, реєстрація у реєстрі аграрних розписок, як і реєстрація забезпечення (застави майбутнього врожаю) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В силу приписів ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 11 Закону передання прав кредитора за аграрною розпискою здійснюється шляхом здійснення на ній або на її невід`ємному додатку передавального напису "Відступлено" із зазначенням нового кредитора за аграрною розпискою. Такий напис скріплюється підписом попереднього кредитора за аграрною розпискою.

Передання прав за аграрною розпискою підлягає нотаріальному посвідченню в порядку, передбаченому Законом України "Про нотаріат" для правочинів, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Передання прав за аграрною розпискою, не посвідчене нотаріально, не спричиняє переходу до іншої особи прав кредитора за аграрною розпискою.

Як підтверджується матеріалами справи, передання прав Кредитора за Фінансовою аграрною розпискою № 1 від 15.06.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Франдеса України» оформлено належним чином шляхом здійснення на додатку до Аграрної розписки передавального напису "Відступлено" із зазначенням нового кредитора за аграрною розпискою та скріпленням такого напису підписом попереднього кредитора. При цьому таке передання прав засвідчено нотаріально, оформлено Акт-приймання-передачі від 29.07.2021 року, змінено обтяжувача предмету забезпечення за Аграрною розпискою в ДРОРМі.

Суд також вважає встановленою обставину повідомлення відповідача про заміну кредитора та реквізити банківського рахунку для сплати грошових коштів за Аграрною розпискою, що підтверджується частковим виконанням зі сплати безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою ТОВ «Тіса Біо» на користь позивача поза строком виконання зобов`язання, встановленого в п. 3 Аграрною розписки, що підтверджується банківськими виписки по рахункам позивача за 10.11.2021 та за 25.01.2022.

Відповідно до частин 1, 2 5 статті 12 Закону аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік. Виконання аграрних розписок щодо кожного виду сільськогосподарської продукції здійснюється в черговості їх видачі.

Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Кредитор за аграрною розпискою зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання виконання зобов`язання за аграрною розпискою зробити на аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом кредитора, і повернути таку аграрну розписку боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі аграрної розписки від кредитора до боржника, а в разі неможливості - шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу боржника, вказану в аграрній розписці (ч. 4 ст. 12 Закону).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

За встановленими судом обставинами, умовами Аграрної розписки встановлено остаточну дату виконання безумовного зобов`язання Боржника зі сплати на користь кредитора 5 251 503,02 грн 29 жовтня 2021 року.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» за Аграрною розпискою підтверджується матеріалами справи та не заперечено відповідачем, оскільки до 29.10.2021 року грошове зобов`язання за Аграрною розпискою не було виконано, а встановлена в п. 2 Аграрної розписки сума грошових коштів в повній мірі не була сплачена Кредитору (позивачу в справі).

При цьому, безспірність вимог позивача, як Кредитора, за Аграрною розпискою підтверджується наявністю в ТОВ «Франдеса Україна» фінансової аграрної розписки №1 від 15.06.2021 без відмітки про її виконання, оригінал якої оглянуто судом в судовому засіданні 09.11.2023 (ч. 1 ст. 13 Закону).

За таких обставин, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем за Аграрною розпискою станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 4 551 503,02 грн (з урахуванням часткової оплати ТОВ «Тіса Біо» безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою в загальній сумі 700 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписки по рахункам позивача за 10.11.2021 та за 25.01.2022), яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо коригування гривневого еквіваленту платежу за Аграрною розпискою.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17.

Згідно з п. 3 Аграрної розписки в разі, якщо на день проведення оплати Боржником вказаний в п. 2 Аграрної розписки курс продажу долара до гривні за даними міжбанківської валютної біржі згідно з інформацією, що міститься на інтернет-сторінці https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/usd/ збільшиться більше ніж на 2%, Боржник зобов`язаний здійснити оплату за такою формулою: С= (А1/А2)*В, де

С грошові кошти, належні до оплати в гривні;

B еквівалент суми зобов`язання за цією Аграрною розпискою в іноземній валюті долар (п. 2 Безумовне зобов`язання);

А1 курс продажу долара до гривні за даними міжбанківської валютної біржі згідно з інформацією, що міститься на інтернет-сторінці https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/usd/ на кінець дня, що буде передувати дню оплати;

А2 курс продажу долара до гривні, зафіксований в договорі поставки № АЕ-82-1610/21 від 16.10.2020, укладеному між Боржником та Кредитором (п. 2 Безумовне зобов`язання).

Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання безумовного грошового зобов`язання за Аграрною розпискою та беручи до уваги, що на день подання позовної заяви в даній справі ТОВ «Франдеса Україна» курс продажу долара до гривні за даними міжбанківської валютної біржі згідно з інформацією, що міститься на інтернет-сторінці https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/usd/ (36,93 грн за 1 долар) збільшився більше ніж на 2% в порівнянні з зазначеним в п. 2 Аграрної розписки курсом (27,74 грн за 1 долар), позивачем в порядку п. 3 Аграрної розписки за визначеною в ній формулою здійснено розрахунок доплати скоригованого безумовного грошового зобов`язання у гривневому еквіваленті в розмірі 1 507 869,73 грн, виходячи з суми простроченого зобов`язання (4 551 503,02 грн) та його доларового еквівалента, що розрахований відповідно до зазначеного в п. 2 Аграрної розписки курсу (164 077,25 доларів).

Здійснивши перевірку здійсненого позивачем розрахунку позовних вимог в цій частині, суд вважає його арифметично вірним, таким, що відповідає зазначеній в п. 3 Аграрної розписки формулі розрахунку коригування гривневого еквіваленту, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 507 869,73 грн доплати скоригованого гривневого еквіваленту як обґрунтовано заявлені та правомірні підлягають до задоволення судом.

Щодо вимог про стягнення штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 21 Аграрної розписки визначено, що у разі невиконання (неповного виконання) зобов`язань щодо здійснення виплати за Аграрною розпискою, як це передбачено в пунктах 2 (безумовне зобов`язання), 3 (строк виконання), 4 (умови та місце виконання) вище, Боржник в триденний строк сплачує Кредитору штрафну неустойку у розмірі 10% оціночної вартості, зазначеної в п. 6 (забезпечені вимоги) аграрної розписки.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним та обґрунтованим нарахування відповідачу згідно з п. 21 Аграрної розписки 525 150,30 грн штрафу за неповне виконання ТОВ «Тіса Біо» зобов`язання зі сплати безумовного зобов`язання у визначений в п. 3 Аграрної розписки строк (5 251 503,02 грн * 10%), а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, за неналежне виконання безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою відповідачу за період з 10.11.2021 року по 07.06.2023 року (з урахуванням часткової сплати) нараховано інфляційні втрати на суму 1 455 707,34 грн.

В той же час, здійснивши власний арифметичний розрахунок заявлених вимог в частині нарахованих втрат від інфляції, судом встановлено, що розмір інфляційних за означений позивачем період є більшим та становить 1 485 069,23 грн.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак підлягають до задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача нарахованих позивачем за період з 10.11.2021 року по 07.06.2023 року (з урахуванням часткової сплати) втрат від інфляції в сумі 1 455 707,34 грн.

Щодо відсотків за користування чужими коштами 24 % річних.

Положеннями п. 21 Аграрної розписки визначено, що в разі прострочення будь-якої сплати за Аграрною розпискою більше ніж на 7 календарних днів, Боржник додатково виплачує Кредитору суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також проценти за користування чужими грошовими коштами у розмір 24% річних (згідно п. 2 ст. 536, п. 3 ст. 692, п. 5 ст. 694, ст. 695 ЦК України) від дня, зазначеного в цій Аграрній розписці як строк здійснення такого платежу.

Згідно з ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Водночас, термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях:

1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу;

2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (ч. 3 ст. 692, ст. 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України).

Означена правова позиція щодо застосування статей 536, 625 ЦК України відображена в пунктах 34, 35, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, пунктах 6.20-6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, пунктах 109-110 постанови Великої Палати Верховного суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17.

Резюмуючи викладене, термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше боржник до певного строку одержує можливість не повертати кошти (або оплату за товар, якщо мова йде про товарний кредит). Тобто, з дозволу кредитора він користується його грошовими коштами і вносить за це плату (проценти). Коли ж наступає строк повернення коштів, а боржник цього не робить, мова йде про неправомірне користування чужими грошима (постанова Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 р., справа №910/1238/17).

За правилами ч. 5 ст. 694 ЦК України в їх взаємозв`язку зі ст. 536 ЦК України продавець має право на одержання від покупця процентів від простроченої суми, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства та вказані проценти можуть сплачуватися, в тому числі, від дня передання товару продавцем.

Однак позов у цій справі в цій частині обґрунтовується саме неправомірним, незаконним користуванням відповідачем грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивачем нараховано проценти в передбаченому договором розмірі.

Як вже зазначалося плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору (у вигляді сплати відсотків за користування чужими грошовими коштами), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (ст. 625 ЦК України).

При цьому, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ст. 536 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно (в один період часу).

З урахуванням викладеного, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти за час правомірного користування грошовими коштами, розмір яких відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 694, ст. 536 ЦК України може бути встановлено сторонами в договорі як плата за користування товарним кредитом, а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, правова норма ч. 5 ст. 694 ЦК України в її системному зв`язку з ст.ст. 536, 625 ЦК України дає підстави для висновку в спірних правовідносинах, що проценти, які вправі вимагати Кредитор після прострочення Боржником оплати безумовного зобов`язання за Аграрною розпискою визначаються за правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки з диспозиції абз. 1 ч. 5 ст. 694 ЦК України (посилання на яку міститься в п. 21 Аграрної розписки) не вбачається можливості нарахування процентів без встановленого факту прострочення оплати товару.

Водночас, судом враховуються також правові висновки щодо застосування ст.ст. 536, 625, 694 ЦК України, що викладені в постанові Верховного суду від 18.11.2021 у справі №921/395/20 за якими проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу, позаяк стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі за користування товарним кредитом (частина п`ята статті 694 ЦК України).

Як зазначено Верховним судом у вказаній постанові, підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством, а положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання.

Водночас, з врахуванням обставин даної справи, судом встановлено нарахування позивачем відповідно до п. 21 Аграрної розписки та в порядку ст. 536 ЦК України процентів за користування чужими коштами саме за період порушення грошового зобов`язання, що регулюється диспозицією ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням обставин даної справи такі відсотки за користування чужими коштами могли б нараховуватися позивачем за правилами абз. 2 ч. 5 ст. 694 ЦК України у випадку визначення такого права продавця в Аграрній розписці та за період до прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості отриманого в кредит товару.

Як вбачається з поданих суду розрахунків, позивачем за період з 29.10.2021 року по 07.06.2023 року (з урахуванням часткової сплати), тобто за період неправомірного користування відповідачем чужими грошовими коштами (прострочення оплати безумовного зобов`язання) нараховано 1 788 976,63 грн 24% річних за ст. 536 ЦК України.

В той же час, з огляду на встановлене в п. 21 Аграрної розписки право Кредитора нараховувати 24% річних у випадку наявності прострочення виконання Боржником сплати за Аграрною розпискою більше як на 7 календарних днів, суд вважає правомірним нарахування відповідачу встановлених в п. 21 Аграрної розписки 24% річних за період 06.11.2021 по 07.06.2023, у зв`язку з чим, з урахуванням часткової сплати відповідачем основної заборгованості в розмірі 300 000,00 грн 10.11.2021 та 400 000,00 грн 25.01.2022, здійснивши власний розрахунок позовних вимог в цій частині, суд вважає правомірними вимоги про стягнення з відповідача 1 755 103,73 грн 24% річних.

Позовні вимоги про стягнення 33 872,90 грн 24% річних з огляду на визначені вище мотиви до задоволення судом не підлягають як помилково нараховані.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 118, 126, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» (90365, с. Ботар Закарпатської області, вул. Петефі, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 40С, ) 4 551 503,02 грн (чотири мільйони п`ятсот п`ятдесят одну тисячу п`ятсот три гривні 02 копійки) заборгованості, 525 150,30 грн (п`ятсот двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 30 копійок) штрафу, 1 455 707,34 грн (один мільйон чотириста п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сім гривень 34 копійки) втрат від інфляції, 1 755 103,73 грн (один мільйон сімсот п`ятдесят п`ять тисяч сто три гривні 73 копійки) 24% річних, 1 507 869,73 грн (один мільйон п`ятсот сім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять гривень 73 копійки) доплати скоригованого гривневого еквіваленту та 146 930,02 грн (сто сорок шість тисяч дев`ятсот тридцять гривень 02 копійки) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 листопада 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.