ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023м. ДніпроСправа № 904/5129/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Васільєв В.О.;

від відповідача: Азаренков С.М.;

розглянувши матеріали справи №904/5129/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 22.09.2023 за вих. №09/22/23 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - відповідач) про стягнення 3.634.278,84 грн, з яких: 2.861.875,56 грн основної заборгованості, 727.420,89 грн пені, 44.982,39 грн трьох процентів річних.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5129/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023.

Ухвалою від 22.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.10.2023.

Через відділ документального забезпечення 17.10.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач визнає основну заборгованість у розмірі 2.861.875,56 грн та просить суд зменшити на 90% розмір заявлених до стягнення пені та трьох відсотків річних.

Ухвалою від 18.10.2023 відкладено підготовче засідання у справі до 01.11.2023.

Через систему "Електронний Суд" 26.10.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив якою позивач просить позовні вимоги задовільнити у повному обсязі.

Ухвалою від 01.11.2023 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2023.

В судовому засіданні 15.11.2023 представники позивача та відповідача надали пояснення у справі, відповіли на запитання суду. Представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та трьох відсотків річних та просив суд зменшити їх на 90%.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги мотивовані тим, що наявними у справі письмовими доказами є доведеним факт прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості, пені та трьох відсотків річних.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач у відзиві визнає основну заборгованість у розмірі 2.861.875,56 грн та просить суд зменшити на 90% розмір заявлених до стягнення пені та трьох відсотків річних.

При цьому відповідач посилається на те, що з 01.10.2023 скрутне фінансове становище підприємства тільки погіршилось, зокрема із форс-мажорними обставинами, існування яких підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

Стислий виклад відповіді на відзив позивача

Позивач зазначає, що сума пені складає лише не значну частину збитків, які зараз несе позивач через не виконання відповідачем своїх зобов`язань, дана відповідальність була погоджена сторонами у договорі, жодних вагомих доказів щодо причин не виконання взятих на себе зобов`язань, відповідачем до суду не надано. Сам факт скрутного фінансового становища не може підставою для зменшення пені, оскільки, повинно оцінюватись ступінь виконання зобов`язання боржником та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, як вбачається з матеріалів справи за дев`ять місяців (з серпня 2022 по квітень 2023) надання послуг з постачання електричної енергії, відповідачем було здійснено вчасно сплату лише за серпень 2022, з вересня 2022 по січень 2023 оплати здійснені із значним порушенням строків, а за лютий-квітень 2023 станом на день подачі відповіді на відзив розрахунок не здійснено.

Щодо зменшення 3% річних позивач зазначає, що такі нарахування є незначними та складають лише 1,6% від суми основного боргу, тобто, не є надмірно великими.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; виконання договору; оплати вартості використаної (придбаної) електричної енергії; наявності / відсутності заборгованості за договором.

Суд встановив, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір №60АР200-96430-22 про постачання електричної енергії споживачу від 11.07.2022 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 та є однаковими для всіх споживачів.

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Споживач разом із заявою до договору та не пізніше 01 грудня кожного поточного року, надає постачальнику на погодження відомості про розмір очікуваного щомісячного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди наступного року (додаток 3).

Пунктом 3.9. договору на підставі отриманих від споживача даних та/або даних постачальника послуг комерційного обліку постачальник до 10-го числа місяця, наступного за місяцем поставки складає, підписує і скріплює печаткою акт приймання-передачі електричної енергії та акт прийому-передачі наданих послуг (компенсація) та направляє їх споживачу.

Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання актів приймання-передачі електричної енергії/прийому-передачі наданих послуг (компенсація) зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту (п. 3.10 договору).

Пунктом 3.11 Договору визначено, що у випадку невиконання обов`язку, передбаченого пунктом 3.10 договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному розрахунковому періоді на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються постачальником послуг комерційного обліку до врегулювання розбіжностей відповідно до договору або в судовому порядку.

У разі виникнення спірних питань між споживачем та оператором комерційного обліку щодо повноти/достовірності показів розрахункових засобів обліку, постачальник може надавати споживачу консультації та іншу допомогу щодо врегулювання спірних питань. Але в будь-якому випадку інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора комерційного обліку) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків за цим договором. Наявність заперечень з боку споживача або спорів щодо показів засобів обліку не є підставою для затримки та/або неповної оплати коштів згідно виставлених постачальником рахунків (п. 3.12 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до способу визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її можливої зміни (п. 5.2 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 5.4 договору).

Пунктом 5.6 договору визначено, що порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим договором без отримання рахунку постачальника. З даними, щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величини авансових та/або планових платежів, споживач може ознайомитися на веб-сайті постачальника. Не отримання споживачем рахунку постачальника це звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника. Термін дії даного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з оператором системи розподілу (пункт 14.1 Договору).

25.08.2022 сторонами було підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до договору): відповідно до якої початок постачання: з 01.08.2022; погодившись з цією заявою-приєднання (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі; з моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за її невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинного законодавства України (арк.12, том 1).

Також сторонами було підписано Комерційну пропозиція вільна вартість - 7Б (додаток 2 до договору), предмет комерційної пропозиції: постачання електричної енергії як товарної позиції; термін дії цієї публічної комерційної пропозиції: початок 01.07.2022; кінець - 31.12.2022 (арк. 13, том 1).

Відповідно до вказаної комерційної пропозиції після закінчення розрахункового місяця постачальник надає споживачу рахунок на оплату за фактичні обсяги споживання, компенсації вартості послуг передачі та розподілу електроенергії у попередньому місяці. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, безготівковими грошовими коштами на рахунок постачальника, але не пізніше ніж до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Договір про постачання електричної енергії споживачеві набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору, підписання комерційної пропозиції, яка є додатком 2 до договору та сплаченого рахунку постачальника. Договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк до 31.12.2022, а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії, і так щоразу.

Додатковою угодою від 30.11.2022 №ДУ-1/60АР200-96430-22 до договору сторони дійшли згоди щодо внесення змін до додатку 3 до договору, щодо відомостей про розмір очікуваного щомісячного споживання електричної енергії на розрахункові періоди 2023 (по площадках вимірювання віднесених до групи "А" та "Б", АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відповідно до якого прогнозований обсяг споживання за січень 319,45; лютий 295,85; березень 294,5; квітень 293,33; травень 253,11; червень 262,23; липень 266,63; серпень 281,02; вересень 265,41; жовтень 257,82; листопад 266,93; грудень 296,27; разом 3 352,55 (арк. 14, том 1).

Додатковою угодою від 31.03.2023 №ДУ-2/60АР200-96430-22 до договору сторони дійшли згоди про припинення дії договору 30.04.2023 (останній день постачання електричної енергії 30.04.2023); також про те, що споживач не має претензій до постачальника щодо виконання обов`язків за договором (арк. 15, том 1).

На виконання умов договору позивач у період з серпня 2022 по квітень 2023 поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 9.764.750,88 грн, що підтверджується актами приймання-передачі електроенергії, а саме:

- у серпні 2022 року 259832 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.066.384,82 грн, що підтверджується актом прийманняпередачі електроенергії №ТГ382067042 від 31.08.2022;

- у вересні 2022 року 245419 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.138.265,10 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382084424 від 30.09.2022;

- у жовтні 2022 року 238391 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.134.539,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382101585 від 31.10.2022;

- у листопаді 2022 року 249219 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.159.454,51 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382120918 від 30.11.2022;

- у грудні 2022 року 235324 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.093.288,01грн., що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382142677 від 31.12.2022;

- у січні 2023 року 251745 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.165.943,88 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383020111 від 31.01.2023;

- у лютому 2023 року 207386 кВт.год. електроенергії на загальну суму 883.150,79 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383042549 від 28.02.2023;

- у березні 2023 року 249440 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.116.092,34 грн., що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383061899 від 31.03.2023;

- у квітні 2023 року 249726 кВт.год. електроенергії на загальну суму 1.007.632,43 грн., що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383084042 від 30.04.2023.

Акти було підписано сторонами без зауважень шляхом накладення електронних підписів (арк. 16-24, том 1).

Позивач зазначає, що всього було поставлено електроенергії на суму 9.764.750,88 грн, сплачено споживачем 6.902.875,32 грн, що вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 (арк. 25, том 1). Останній платіж споживачем було здійснено 17.07.2023 на суму 5.000,00 грн, даним платежем було погашено частину заборгованості за лютий 2023 року. Отже, станом на дату звернення з позовом споживачем повністю погашено заборгованість за серпень 2022 січень 2023 та частково за лютий 2023 на суму 145.000,00 грн.

Таким чином у відповідача утворилась заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу в сумі 2.861.875,56 грн. (738.150,79 грн. залишок боргу за лютий 2023 року + 2.123.724,77 грн. боргу за березень 2023 - квітень 2023).

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 2.861.875,56 грн грн заборгованості за спожиту електроенергію, 727.420,89 грн пені, 44.982,39 грн трьох процентів річних.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 ЦК України та § 3 глави 30 ГК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, і про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (пункт 15).

Пунктом 30 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постановою НКРЕКП від 03.03.2021 за №335 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини на умовах Договору про постачання електричної енергії постачальником та комерційної пропозиції, розробленої у відповідності до норм Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Регулятора від 14.03.2018 №312, Правил ринку, затверджених постановою Регулятора від 13.04.2018 №307 та Цивільного кодексу України і Господарського кодексу України.

При цьому, договірні відносини склалися між сторонами шляхом укладення договору приєднання.

Згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до частини 6 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за №312 (надалі за текстом також - ПРРЕЕ).

Відповідно до пункту 4.1. розділу IV ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

За умовами пункту 4.8. розділу IV ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Згідно з пунктом 4.12. розділу IV ПРРЕЕ Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: - протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; - протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; - в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.4 договору). Споживач здійснює оплату протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунку, безготівковими грошовими коштами на рахунок постачальника, але не пізніше ніж до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим (відповідно до умов комерційної пропозиції вільної вартості 7Б ).

Пунктом 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ надано, зокрема, визначення терміну розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або розподіленої/переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.

Відповідно до актів приймання-передачі електричної енергії вбачається, що постачання електричної енергії відповідачу відбулось у період з серпня 2022 по квітень 2023 включно, отже розрахунковим періодом для цілей визначення строку (терміну) оплати є вересень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023.

Судом враховано, що в практиці Верховного Суду сформовано сталу позицію щодо застосування прийменників "до" і "по" у нормативних актах, а також договорах, зокрема, відповідно до неї прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (Постанова Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №803/350/17).

Таким чином, враховуючи положення стосовно термінів (строків) оплати, які визначені у комерційній пропозиції, беручи до уваги положення статей 253, 254 Цивільного кодексу України, строк оплати за поставлену електричну енергію є таким, що настав, а саме:

- за актом від 30.09.2022 №ТГ382084424 - 17.10.2022 (15.10.2022 - субота (вихідний день), перший за ним робочий день - 17.10.2022));

- за актом від 31.10.2022 №ТГ382101585 - 15.11.2022;

- за актом від 30.11.2022 №ТГ382120918 - 15.12.2022;

- за актом від 31.12.2022 №ТГ382142677 - 16.01.2023 (15.01.2023 - неділя (вихідний день), перший за ним робочий день - 16.01.2023));

- за актом від 31.01.2023 №ТГ383020111 - 15.02.2023;

- за актом від 28.02.2023 №ТГ383042549 - 15.03.2023;

- за актом від 31.03.2023 №ТГ383061899 - 17.04.2023 (15.04.2023 - субота (вихідний день), перший за ним робочий день - 17.04.2023));

- за актом від 30.04.2023 №ТГ383084030 - 15.05.2023;

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначалось вище, позивачем було поставлено відповідачу електроенергію на суму 9.764.750,88 грн, сплачено споживачем 6.902.875,32 грн, що вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 (арк. 25, том 1). Останній платіж споживачем було здійснено 17.07.2023 на суму 5.000,00 грн, даним платежем було погашено частину заборгованості за лютий 2023 року. Отже, станом на дату звернення з позовом споживачем повністю погашено заборгованість за серпень 2022 січень 2023 та частково за лютий 2023 на суму 145.000,00 грн.

Таким чином у відповідача утворилась заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу в сумі 2.861.875,56 грн (738.150,79 грн. залишок боргу за лютий 2023 року + 2.123.724,77 грн. боргу за березень 2023 -квітень 2023).

Наявність вказаної заборгованості у розмірі 2.861.875,56 грн відповідач не заперечує.

На час розгляду справи доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену електричну енергію в розмірі 2.861.875,56 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені та трьох процентів річних

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання; у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Комерційної пропозиції у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, зокрема, пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.

Як вбачається, позивачем нараховано пеню за невиконання відповідачем грошових зобов`язань у розмірі 727.420,89 грн за загальний період з 17.10.2022 по 14.09.2023.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, суд визнав його арифметично та методологічно вірним.

Допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач порушив договірні зобов`язання (ст. 610 ЦК України), і вважається таким, що прострочив його виконання (ст. 612 ЦК України), а тому наявні підстави для застосування встановленої законом (або договором) відповідальності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних за період з 17.10.2022 по 14.09.2023 на суму 44.982,39 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, суд визнав його арифметично та методологічно вірним.

Відповідач у відзиві визнає основну заборгованість у розмірі 2.861.875,56 грн та просить суд зменшити на 90% розмір заявлених до стягнення пені та трьох відсотків річних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У відзиві відповідач зазначає, що АТ «Дніпропетровськгаз» знаходиться у скрутному фінансовому становищі, відповідно до звіту про фінансові результати за 2022 рік чистий фінансовий результат АТ «Дніпропетровськгаз» складає збиток у розмірі 1.310.798,00 грн. Утворення та накопичення збитків обумовлюється воєнним станом, який як прямо, так і опосередковано вплинув на фінансові можливості АТ «Дніпропетровськгаз». Згідно з балансом підприємства станом на 30 червня 2023 року дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 66.862,00 грн (на початок звітного періоду така заборгованість складала 150.826,00 грн). При цьому єдиним джерелом надходження коштів на рахунки товариства є оплата споживачами послуг, яка на сьогодні є надзвичайно низькою. Також найбільшими боржниками за спожиті послуги є теплопостачальні організації, які не розрахувались за минулий опалювальний сезон. Їх заборгованість за спожиту послугу в загальній сумі складає 11.482.732,94 грн.

Також відповідач зазначає, що згідно балансу станом на 30 червня 2023 року кредиторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 3.589.116,00 грн (на початок звітного періоду така заборгованість складала 3.409.206,00 грн).

Беручи до уваги, що строк оплати основного боргу настав у період воєнного стану на території України, враховуючи надані відповідачем докази (а саме фінансові звіти, баланс та довідки щодо заборгованості теплопостачальних підприємств), враховуючи причини та наслідки невиконання спірного зобов`язання, а також розмір нарахованих штрафних санкцій, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленої до стягнення пені та трьох відсотків річних на 30%, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 509.194,62 грн пені та 31.487,67 грн трьох відсотків річних, оскільки саме таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

При цьому суд враховує, що порушення строків оплати має місце тривалий час, умови договору, у тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. Також сторони у договорі могли визначити інший розмір відсотків, однак не зробили цього. За таких обставин подальше зменшення нарахувань не відповідатиме принципу свободи договору та може привести до втрати їх функції.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 54.514,18 грн. При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру відсотків річних та пені покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2; ідентифікаційний код 03340920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2; ідентифікаційний код 43965848) 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 31.487,67 грн (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят сім грн 67 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 54.514,18 грн (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять грн 18 к.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 13.494,72 грн трьох процентів річних та 218.226,27 грн пені) відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.11.2023.

Суддя С.А. Дупляк