ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15.11.2023р. Справа № 905/1977/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Н.В. Величко,

при секретарі судового засідання Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про визнання грошових вимог в розмірі 81083,73 грн.

у справі про банкрутство

ініціюючий кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕТ-ЮА" (, адреса: 03680, Київська область, Києво-Святошинський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4а, Email: )

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" (код ЄДРПОУ особи 37014600, адреса: 85004, Донецька область, м.Добропілля, вул. Франка Івана, буд. 19, кв. 103, Email: )

ліквідатор: арбітражний керуючий Курбанов Назім Вахід-Огли (свідоцтво № 1062 від 19.06.2013, Email: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

представники не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Донецької області на стадії ліквідаційної процедури знаходиться справа № 905/1977/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ", ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Курбанова Назіма Вахід-Огли.

Через підсистему "Електронний суд" 24.10.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника в сумі 81083,73 грн. заборгованості з виплат при звільненні, з додатками згідно переліку (вх.№ 9942/23).

Цього ж дня заявником подано заяву від 24.10.2023 про розгляд справи без його участі (вх.№ 07-10/4730/23).

Ухвалою господарського суду від 25.10.2023 призначено заяву з грошовими вимогами до розгляду в судовому засіданні на 15.11.2023; визнано явку уповноважених представників сторін у судове засідання не обов`язковою; зобов`язано ліквідатора боржника у строк до 06.11.2023 надати суду повідомлення про визнання або відмову у визнанні заявлених кредиторських вимог, з наданням відповідних доказів на підтвердження аргументів, копії яких надіслати заявнику, а докази надсилання надати суду; повідомлено, що участь у судовому засіданні можлива для учасників справи виключно в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області; роз`яснено сторонам їх право подавати до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності за наявними матеріалами в порядку частини третьої статті 196 ГПК України.

03.11.2023 через підсистему «Електронний суд» ліквідатором боржника подано повідомлення про розгляд заяви з грошовими вимогами ОСОБА_1 у справі № 905/1977/21, з додатками за переліком (вх.№ 07-10/5061/23). За змістом цього повідомлення грошові вимоги з вихідної допомоги в розмірі 7240,56 грн. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 58031,85 грн., що разом становить 65272,41 грн., підлягають включенню до першої черги реєстру кредиторських вимог ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», а решта вимог заявника у розмірі 15811,32 грн не підлягають включенню до реєстру, оскільки є сумою податків та зборів, які мають бути утримані з ОСОБА_1 .

Участь у судовому засіданні 15.11.2023 заявник, кредитори та ліквідатор не прийняли, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень офіційного веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є відкритими для безоплатного цілодобового доступу відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Відтак, судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст. 120 Господарського процесуального кодексу України порядку, тому суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника за наявними у справі матеріалами у відсутність представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

З поданих документів відомо, що ОСОБА_1 (рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.07.2012 по 10.02.2023 працював у ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» за основним місцем роботи та обіймав посаду гірник очисного забою 5 розряду ШУ Добропільське.

10.02.2023 року звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» № 114-К, з внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Згідно наказу ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» № 114-К від 10.02.2023 наказано здійснити ОСОБА_1 (таб.№ 13001201) остаточний розрахунок, виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки, що становить 75 днів.

Згідно розрахункового листа за лютий 2023 року, розрахунково-платіжної (зведеної) відомості ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» за лютий 2023 року, розрахунку вихідної допомоги та розрахунку компенсації днів відпустки ОСОБА_1 (таб.№ 13001201) нараховано вихідну допомогу в розмірі 8994,48 грн. та 72089,25 грн. компенсації за невикористану відпустку, всього нараховано 81083,73 грн.; з них утримано податків, зборів (обов`язкових платежів) всього 15811,33 грн.; сума до виплати - 65272,40 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина перша статті 47 КЗпП України встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За положеннями статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).

За нормами статей 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У статті 15 Закону України "Про оплату праці" закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про оплату праці", у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов`язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В матеріалах справи відсутні і ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» не надано доказів повної чи часткової виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 (таб.№ 13001201), вказаної у розрахунковому листі. Заборгованість складає 65272,40 грн. (шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дві гривні, 40 коп.). Саме цей розмір заборгованості із заробітної плати при звільненні працівника визнається судом.

Заявлені вимоги на суму 15811,33 грн суд відхиляє з наступних підстав.

Згідно з приписами статті 25 Закону України "Про оплату праці", забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про оплату праці", відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством стягнення не звертається.

Аналогічні норми міститься у статтях 127, 128 КЗпП.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП).

Відповідно до статті 162 Податкового кодексу України (далі - ПК), платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За статтею 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Заробітна плата, згідно з підпунктом «є» пункту 14.1.54 статті 14 ПК України, відноситься до доходів з джерелом їх походження з України і є об`єктом оподаткування.

Статтею 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до статті 168.1.1. ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Статтею 168.1.2. ПК України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Згідно з нормами статті 168.1.5. ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до статті 168.4.5. ПК України, фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету.

Згідно з правилами статті 168.4.7. ПК України, відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідно до статті 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Статтею 51 ПК України встановлено, що платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Отже, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Заробітна плата, яка нараховується платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму, підлягає оподаткуванню у тому місяці, в якому здійснені нарахування. Водночас, податковий агент, який нарахував оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок, за відповідною ставкою, у тому місяці, у якому було здійснено нарахування.

Як відомо, 15811,33 грн. є сумою податків, зборів (обов`язкових платежів), з них: 14595,07 грн. - ПДФО 18% та 1216,26 грн. - військовий збір згідно розрахункового листа ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» за лютий 2023 року ОСОБА_1 (таб.№ НОМЕР_2 ), що підлягають утриманню із нарахованої заробітної плати працівника работодавцем згідно вищенаведених норм чинного законодавства.

Суд враховує, що платником заявлених до стягнення сум податків є податковий агент (ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»), який здійснив нарахування заробітної плати та відповідно мав здійснити декларування податкового зобов`язання, а отже несе відповідальність щодо його сплати.

З урахуванням наведеного вище суд робить висновок, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 на суму 15811,33 грн податків та зборів визнанню та включенню до реєстру кредиторів боржника не підлягають.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116).

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст. 116), минуло не більше одного року (ст. 234 КЗпП України).

З матеріалів справи відомо, що із заявою з грошовими вимогами до боржника щодо заборгованості з виплат при звільненні ОСОБА_1 звернувся до суду 24.10.2023.

Заявник не оспорює факт пропуску ним строків, установлених статтею 233 КЗпП України, та просить поновити ці строки, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем збройних сил України за контрактом на строк до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізації, а дізнався про порушення свого права з листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.09.2023 № 45202/38108-1-23, за яким заявнику були надіслані розрахунково-платіжна відомість за лютий 2023 року та розрахунковий лист. До заяви про поновлення строку звернення до суду додано документи згідно переліку.

Наведені ОСОБА_1 у заяві причини пропуску строку для звернення до суду за захистом своїх прав суд вважає поважними, враховуючи неможливість достеменно встановити точну дату коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, суд задовольняє заяву про поновлення строку для подання заяви з грошовими вимогами до боржника у цій справі.

Відповідно до частини 4 статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів. Так, у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» вимоги ОСОБА_1 на суму 65272,40 грн. (шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дві гривні, 40 коп.).

Керуючись статтями 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 60 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" () в сумі 65272,40 грн. (шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дві гривні, 40 коп.).

2. В частині заявлених вимог на суму 15811,33 грн. - відмовити.

3. Зобов`язати ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Курбанова Назіма Вахід-Огли включити до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" () грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Ухвала набирає законної сили в день її проголошення (підписання) та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства, до Східного апеляційного господарського суду.

5. Ухвала підписана 15.11.2023.

Суддя Н.В. Величко