ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 915/1031/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Вронська Г.О., Кібенко О.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників:

позивача - не з`явились,

відповідача - Хітька В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступниці ОСОБА_2 )

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді: Аленін О.Ю., Діброва Г.І.)

у справі №915/1031/21

за позовом ОСОБА_1 (правонаступниці ОСОБА_2 )

до ОСОБА_3

про стягнення (витребування з володіння) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 590 625,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_2 (правонаступниця ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 05.07.2021, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" (далі - ТОВ "Н Авто") у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу ТОВ "Н Авто".

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у встановлений договором купівлі-продажу корпоративних прав строк ОСОБА_3 свого обов`язку зі сплати вартості частки у статутному капіталі товариства не виконав, у зв`язку з чим позивач вказує про наявність у нього права вимагати повернення товару (корпоративних прав) на підставі частини четвертої статті 694 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.25.07.2018 між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (далі - договір), у відповідності до умов якого продавець продає, а покупець купує корпоративне право на належну йому частку статутного капіталу ТОВ "Н Авто" (у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу Товариства (пункт1.1 договору).

2.2.Під терміном "корпоративні права" в цьому договорі вважається наступне: право засновника на частку 56,25% статутного капіталу Товариства, включаючи всі права на управління, отримання відповідної частки прибутку Товариства, а також активів у разі його ліквідації у відповідності з діючим законодавством України та статутом Товариства (п.1.3 договору).

2.3.Право власності на корпоративне право частки статутного капіталу Товариства переходить до покупця з моменту внесення відповідних змін до ЄДРПОУ (п.1.4 договору).

2.4.За взаємною згодою сторін вартість корпоративного права складає 1 000,0 грн (одна тисяча гривень) (п.2.1 договору).

2.5.Оплата вартості корпоративного права відбувається покупцем шляхом сплати коштів готівкою або на рахунок продавця в день підписання цього договору, але не пізніше трьох місяців з дня підписання цього договору (п.2.2 договору).

2.6.Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити продавцю вартість корпоративного права за цим договором (п.3.3 договору).

2.7.25.07.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписано акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Н Авто", згідно якого продавець передав, а покупець прийняв частку статутного капіталу ТОВ "Н Авто" у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу Товариства, внаслідок чого у продавця залишилась частка статутного капіталу ТОВ "Н Авто" у розмірі 459 375,00 грн, що становить 43,75% статутного капіталу товариства. Справжність підписів сторін на договорі було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за №1411, 1412 (т.1 а.с.11).

2.8.Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.07.2021, 26.07.2018 Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради було зареєстровано зміну складу засновників ТОВ "Н Авто" (т.1 а.с.48-54).

2.9.14.01.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію, в якій просив відповідача вважати договір розірваним та повернути йому частку статутного капіталу Товариства у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу. Вказана претензія була отримана відповідачем 19.01.2021 (т.1 а.с.13-16). Позивач вказує, що жодних відповідей на таку претензію від відповідача не надійшло.

2.10.Відповідач 16.01.2021 сплатив заборгованість з оплати вартості частки у статутному капіталі товариства шляхом перерахування 1 660,00 грн (1 000,00 грн - основна заборгованість, 660,00 грн - пеня) на рахунок позивача в ПАТ "Банк Восток" (виписка по рахунку за період 16.01.2021 (т.1 а.с.17).

2.11.Позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, відмовився від прийняття вищевказаного простроченого виконання зобов`язання та 20.01.2021 поштовим переказом повернув всі сплачені відповідачем 16.01.2021 кошти в розмірі 1 660,00 грн, в підтвердження чого надав заяву на приймання переказу від 20.01.2021 ПН55 із повідомленням (повернення оплати, пені за дкп корпоративних прав від 25.07.2018) (т.1 а.с.18).

2.12.25.01.2021 позивач направив відповідачу цінним листом №423 з описом вкладення до нього вимогу про повернення частки у статутному капіталі, у якій просив повернути частку у статутному капіталі ТОВ "Н Авто" у розмірі 590 652,00 грн, що становить 56,25%. Для чого просив підписати додаткову угоду до договору про розірвання договору та повернення частки у статутному капіталі товариства. Додаткова угода підписана ОСОБА_2 у двох примірниках та долучена до вказаної вимоги (т.1 а.с.19-24).

2.13.Також у вказаній вимозі позивач, враховуючи положення чинного законодавства щодо обов`язкового нотаріального посвідчення підписів на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі, просив відповідача 10.02.2021 о 10:00 прибути до приватного нотаріуса Бєлік Т.М. за адресою АДРЕСА_1 .

2.14.Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №423 вказана вимога із додатками була повернута на адресу позивача за закінченням терміну зберігання.

2.15.Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення умов договору, в установлені сторонами строки - до 25.10.2018 включно, оплату за отримані корпоративні права не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд Миколаївської області рішенням від 29.03.2023 у справі №915/1031/21 позов задовольнив. Стягнув (витребував з володіння) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТОВ "Н Авто" у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу ТОВ "Н Авто".

3.2.Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним оплати вартості корпоративного права шляхом сплати коштів готівкою або на рахунок продавця - 25.07.2018 (день підписання договору) чи - 25.10.2018 (не пізніше трьох місяців з дня підписання договору), як то визначено пунктом 2.2 договору. У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції визнав правомірним застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 694 ЦК щодо наслідків прострочення оплати за придбану покупцем частку в статутному капіталі ТОВ "Н Авто" у вигляді стягнення частки у статутному капіталі товариства.

3.3.Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 31.07.2023 рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2023 у справі №915/1031/21 скасував, прийняв нове рішення, яким у задоволені позову відмовив.

3.4.Суд апеляційної інстанції виходив з того, що незважаючи на несвоєчасне виконання зобов`язання із оплати вартості частки у статутному капіталі, сторони не відмовилися від договору, про що свідчить сплата відповідачем 16.01.2021 заборгованості з оплати вартості частки у статутному капіталі товариства. Апеляційний суд вказав, що дії ОСОБА_3 є послідовними та спрямованими на досягнення обумовленого договором результату, у той час як дії позивача є суперечливими, а їх добросовісність - сумнівною. Покупець за договором не виконав своїх грошових зобов`язань. Однак, із урахуванням обставин, за яких таке невиконання відбулося (через неприйняття покупцем виконання), зазначене порушення істотним вважати не можна. Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що витребування частки через значний проміжок часу (три роки) з підстав нездійснення оплати грошових коштів за неї, не узгоджуватиметься з такими засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність, тим більше, що відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18, вимога розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

4.1. ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 та залишити в силі рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2023.

4.2.Скаржниця підставою касаційного оскарження визначила пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зазначаючи, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 29.04.2020 у справі №906/655/18, від 07.10.2021 у справі №925/1382/19, щодо застосування статей 651, 692, 694 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

4.3.Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній зазначає про обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції та безпідставність викладених у касаційній скарзі доводів, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувану постанову без змін.

4.4.У судовому засіданні, що відбулося 18.10.2023, колегія суддів дійшла висновку про необхідність в оголошенні перерви.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

5.2.Відповідно до статті 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.3.Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

5.4.Право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (частина четверта статті 694 ЦК), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана з відстроченням платежу та не була оплачена покупцем, має право вимагати її повернення (пункт 58 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів касаційного господарського суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19).

5.5.У пункті 89 постанови Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19, зазначено, що право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (частина четверта статті 694 ЦК), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана в кредит та не була оплачена покупцем, має право вимагати розірвання договору та повернення частки. З урахуванням особливостей, встановлених Законом "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", у такому випадку позивач має заявляти позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, повернення частки та визначення розміру статутного капіталу і часток учасників або витребування частки, а не про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства та скасування реєстраційних дій (записів).

5.6.З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що відповідно до сформованої Верховним Судом практики у спірних правовідносинах, продавець частки у статутному капіталі товариства в кредит, має право на її повернення у зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх обов`язків з оплати цієї частки. Відтак, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду апеляційної інстанції на те, що заявлена позивачем вимога не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів, тоді як способу захисту, який належним чином захистить право продавця на отримання коштів, відповідає позовна вимога про стягнення недоотриманих коштів.

5.7.Водночас за змістом наведеної правової позиції Верховного Суду у справі №925/1382/19 та положень статей 651, 694 ЦК, реалізація продавцем права вимоги щодо повернення частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх зобов`язань по оплаті частки за договором купівлі-продажу цієї частки в кредит, можлива лише за наслідками припинення правовідносин сторін договору, у спосіб або розірвання договору, зокрема у судовому порядку, або відмови від договору, якщо право такої відмови передбачене договором. Тобто, повернення частки є наслідком припинення зобов`язань сторін за відповідним договором.

5.8.Відповідно до статті 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

5.9.Частиною першою статті 188 Господарського кодексу України та статті 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.10.Відповідно до статті 653 ЦК у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.11.Отже, за загальним правилом, сторони мають право вимагати виконаного ними за зобов`язанням лише після його припинення, у тому числі шляхом розірвання. Водночас інший підхід до розуміння права продавця вимагати повернути товар, не відповідає положенням наведених вище нормативних приписів та створює правову невизначеність у відносинах сторін за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, зокрема, щодо прав/обов`язків відносно оплати товару, періоду нарахування неустойки за порушення зобов`язання та її стягнення тощо, які продовжують існувати у зв`язку з тим, що договір не припинився.

5.12.Втім, відмовляючи в позові з наведених у ньому підстав, суд апеляційної інстанції належним чином не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.10.2021 у справі №925/1382/19, не надав оцінки матеріалам справи, зокрема змісту договору (чи передбачає він право позивача за певних умов відмовитись від договору), відповідно не встановив обставин щодо стану дії договору та щодо права вимагати повернення товару без припинення прав та обов`язків сторін договору.

5.13.Частиною п`ятою статті 236 ГПК передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.14.Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивач звертав увагу, що: 1) спірний договір купівлі-продажу корпоративних прав від 25.07.2018 є договором купівлі-продажу товару в кредит; 2) відповідач не виконав умови вказаного договору та не сплатив позивачу обумовлену грошову суму за отримане корпоративне право.

5.15.Відтак, за твердженням позивача, він мав право на пред`явлення двох альтернативних вимог: або стягнення з відповідача грошових коштів, які не були сплачені ним, або стягнення (витребування) з володіння відповідача частки у статутному капіталі.

5.16.Верховний Суд зазначає, що у цій справі Південно-західний апеляційний господарський суд не надав відповіді на всі істотні питання, що мають значення для вирішення спору, неповно та неналежним чином дослідив зібрані у справі докази, а саме договір купівлі-продажу корпоративних прав від 25.07.2018.

5.17.Указане порушення норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що в сукупності із неврахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.10.2021 у справі №925/1382/19, є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5.18.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Суду у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява №4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява №5231/04).

5.19.Суд зазначає, що доводи скаржника не є очевидно необґрунтованими, а отже вимагають від суду апеляційної інстанції їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судовому рішенні.

5.20.Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясовувати та встановлювати фактичні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з переданням справи на новий розгляд.

5.21.Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав та обов`язків сторін і залежно від встановленого та відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судового збору

6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2.Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.3.За змістом частини третьої статті 310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

6.4.З урахуванням меж здійснення касаційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції припустився порушень норм процесуального та матеріального права, оскільки не врахував висновків Верховного Суду викладених у постанові від 07.10.2021 у справі №925/1382/19 та не надав оцінку обставинам справи, які мають важливе значення для правильного вирішення цього спору, тому дійшов передчасних висновків про відмову в позові.

6.5.Ураховуючи викладене вище, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалена у справі постанова - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6.6.Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг судового збору, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 у справі №915/1031/21 скасувати та передати справу на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді Г.О. Вронська

О.Р. Кібенко