ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3986/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Зубенко Івана Михайловича ( АДРЕСА_1 )
до Комунального підприємства Тролейбусне депо № 3 (61007, м. Харків, вул. Свистуна, буд. 2-Б)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Зубенко Іван Михайлович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства Тролейбусне депо № 3, в якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 236 500, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 113 498,80 грн., 3% річних у розмірі 20 158,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг № 14-02/20-1 від 14.02.2020 щодо оплати отриманих послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3986/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

09.10.2023 відповідачем до суду подано відзив на позов за вх. № 27370, в якому відповідач заперечує проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат, вказуючи на неналежне їх нарахування.

Інших заяв чи клопотань від учасників процесу до суду не надходило.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між Комунальним підприємством «Тролейбусне депо №3» (надалі Замовник, Відповідач) та фізичною особою-підприємцем Зубенко Іваном Михайловичем (надалі Виконавець, Позивач) укладено Договір про надання послуг від 14.02.2020 р. № 14-02/20-1 (надалі - Договір), який був оприлюднений в системі Рrozorro за №UА-2020-02-14-000135-b.

Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується у встановлений Договором строк за завданням Замовника своїми силами та засобами, зі своїх матеріалів надати послуги з ремонту електричного обладнання (далі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Виконавцем послуги згідно умов Договору.

Згідно п. 1.2. Договору найменування послуг згідно ДК 021:2015 код 50530000-9: Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (послуги з ремонту електричного обладнання).

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна (загальна сума) Договору становить 750 000 грн. 00 коп. (сімсот п`ятдесят тисяч гри. 00 коп.), ПДВ не передбачено, та складається з загальної вартості наданих послуг за всіма Актами здачі-приймання наданих послуг, підписаних Сторонами, за фактом їх надання.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що розрахунки за послуги з ремонту електричного обладнання здійснюються Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акта здачі-приймання наданих послуг на підставі Рахунку-фактури, наданого Виконавцем, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 2.4. Договору датою оплати за послуги вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 4.4. Договору результати надання послуг за цим договором оформлюються Актами здачі-приймання наданих послуг, в яких відображається перелік виконаних робіт, кількість обладнання, що було відремонтовано, а також вартість наданих послуг.

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що послуги вважаються наданими після підписання Акта здачі-приймання наданих послуг.

Так, згідно акту приймання-передачі від 14.09.2020 року Замовник передав Виконавцю для здійснення ремонту статичні перетворювачі напруги ИДК-10 у кількості 4 одиниці. Виконавець здійснив ремонт вказаного обладнання та повернув відремонтоване обладнання за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.10.2020 року №ОУ-0000051. Вартість наданих послуг за актом склала 136 000,00 (сто тридцять шість тисяч грн 00 коп.).

Замовник послуги прийняв, акт підписав, претензій щодо послуг не мав. Проте, як вказує позивач, на даний час оплату за вказаним актом не здійснив.

Крім того, Актом приймання-передачі від 01.10.2020 року Замовник передав Виконавцю для здійснення ремонту статичні перетворювачі напруги ИДК- 10 у кількості 3 одиниці. Виконавець здійснив ремонт вказаного обладнання та повернув відремонтоване обладнання за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.10.2020 року №ОУ-0000050. Вартість наданих послуг за актом склала 100 500,00 (сто тисяч п`ятсот грн 00 коп.). Замовник послуги прийняв, акт підписав, претензій щодо послуг не мав. Проте, послуги за вказаним Актом також не були оплачені Замовником.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача борг у розмірі 236 500, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 113 498,80 грн. та 3% річних у розмірі 20 158,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 Господарського України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, пунктом 2.3. Договору передбачено, що розрахунки за послуги з ремонту електричного обладнання здійснюються Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акта здачі-приймання наданих послуг на підставі Рахунку-фактури, наданого Виконавцем, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

За Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.10.2020 року №ОУ-0000051 вартість наданих послуг склала 136 000,00 грн.

Акт підписаний відповідачем без зауважень та претензій.

Враховуючи п. 2.3. Договору, відповідач мав оплатити послуги за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.10.2020 року №ОУ-0000051 до 12.10.2020 (включно).

За Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.10.2020 року №ОУ-0000050 вартість наданих послуг склала 100 500,00 грн.

Акт підписаний відповідачем без зауважень та претензій.

Враховуючи п. 2.3. Договору, відповідач мав оплатити послуги за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.10.2020 року№ОУ-0000050 до 16.10.2020 (включно).

Доказів оплати відповідачем послуг за вказаними актами матеріали справи не містять.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, доказів оплати боргу за надані послуги не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача боргу за Договором про надання послуг від 14.02.2020 р. № 14-02/20-1 у розмірі 236 500, 00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 113 498,80 грн. та 3% річних у розмірі 20 158,00 грн. за період з 20.10.2020 по 23.08.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору щодо оплати наданих послуг, позивачем за період з 20.10.2020 по 23.08.2023 на суму заборгованості у розмірі 236 500, 00 грн. нараховано відповідачу 3 % річних у розмірі 20 158,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 113 498,80 грн.

Здійснивши перерахунок і перевірку сум 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 20 158,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 108 598,82 грн. В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 899,98 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача 236 500,00грн. основного боргу, 20 158,00 грн. 3% річних та 108 598,82 грн. інфляційних втрат. В частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 899,98 грн. суд відмовляє у задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказане та часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 5478,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Тролейбусне депо № 3 (61007, м. Харків, вул. Свистуна, буд. 2-Б, ) на користь Фізичної особи-підприємця Зубенко Івана Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) борг у розмірі 236 500,00 грн., 3% річних у розмірі 20 158,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 108 598,82 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 5478,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 899,98 грн. - відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Фізична особа-підприємець Зубенко Іван Михайлович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Комунальне підприємство Тролейбусне депо № 3 (61007, м. Харків, вул. Свистуна, буд. 2-Б, ).

Повне рішення складено "13" листопада 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3986/23