ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р. Справа №926/2551/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Чернівецької міської ради (вх. № ЗАГС 01-

05/2928/23 від 15.09.2023)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 08.09.2023 (суддя В.Д. Байталюк, повний текст складено 11.09.2023) про розподіл судових витрат

у справі № 926/2551/23

за позовом: Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Романюка Олег Михайлович(надалі

ФОП Романюк О.М.), м. Чернівці

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Аксамітовської Світлани Іларіївни

(надалі ФОП Аксіматовська С.І.), м. Чернівці

про укладення додаткових договорів до договорів оренди землі в

редакції Чернівецької міської ради

за участі учасників справи:

від позивача:Юзьків М.І.,Лелюк Х.М.

від відповідача-1:не з`явився

від відповідача-2:Чепишко Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Романюка Олег Михайлович та Фізичної особи-підприємця Аксамітовської Світлани Іларіївни про укладення додаткових договорів до договорів оренди землі від 17.06.2008 № 4977 та № 4978 в редакції Чернівецької міської ради.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25 серпня 2023 року вказану позовну заяву Чернівецької міської ради залишено без розгляду.

Представник відповідача - 1 адвокат Йосиф Бобик та представник відповідача - 2 Дмитро Чепишко звернулися до Господарського суду Чернівецької області з заявами про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 08.09.2023 заяву фізичної особи-підприємця Романюка Олега Михайловича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Заяву фізичної особи-підприємця Аксамітовської Світлани Іларіївни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Чернівецької міської ради на користь фізичної особи-підприємця Романюка Олега Михайловича витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24 000,00 грн. Стягнуто з Чернівецької міської ради на користь фізичної особи-підприємця Аксамітовської Світлани Іларіївни витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що неявка повноважного представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки, кваліфікується судом як необґрунтовані дії позивача у розумінні частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України. Щодо розміру витрат на правову допомогу суд прийшов до висновку, що представниця позивача не заявляла клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами та не заперечувала факт їх надання. Натомість, окрім наведення у запереченнях правових позицій, стосовно оцінки судом неявки представника позивача у судове засідання як підстави для визнання необґрунтованими дій позивача в розумінні частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України, представниця позивача намагалась оцінити законність постановленої судом ухвали у даній справі від 25.08.2023 про залишення позову без розгляду, яка позивачем не оскаржувалась та яка набрала законної сили 25.08.2023.

Отже, суд констатував, що відповідачі у зв`язку з розглядом цієї справи дійсно понесли судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 44 000,00 грн, на підтвердження чого надали відповідні докази.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Виконавчий комітет Чернівецької міської ради звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою ( вх. №. 01-05/2928/23 від 15.09.2023) та додатковими поясненнями до апеляційної скарги( вх. № 01-04/7014/23 від 25.10.23). Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною, необгрунтованою, винесена із порушенням норм процесуального законодавства. Зокрема, апелянт зазначає про неправомірність залишення судом першої інстанції вказаного позову без розгляду, оскільки на двох підготовчих засідань у цій справі, позивачем було забезпечено явку своїх представників, позивачем було надано суду всі необхідні документи та пояснення щодо предмету та підстав позову, що давало суду можливість розглянути справу без участі представника позивача. Позивач звертає увагу, що по суті це була перша неявка позивача в судове засідання, у зв`язку із зпізненням. Окрім того, зазначає, що під час судового засідання 25.08.2023 представники відповідачів висловили позицію про можливість подальшого розгляду справи без участі представника позивача. Однак, всупереч заявленій позиції відповідачів, суд першої інстанції, з власної ініціативи, вирішив залишити позовну заяву Чернівецької міської ради без розгляду.

На думку апелянта, ухвала Господарського суду Чернівецької області від 25.08.2023 у справі № 926/2551/23 про залишення позовної заяви без розгляду не містила жодних висновків, тверджень або міркувань про неправомірність дій позивача, суд першої інстанції, зосередившись на питанні відшкодування відповідачем розміру витрат на правничу допомогу та оцінки їх співмірності зі складністю справи, помилково розглянув їх заяви за правилами, встановленими для розподілу судових витрат між сторонами справи у разі вирішення спору по суті та не надав при цьому оцінку діям позивача, які призвели до залишення позову без розгляду на предмет їх обгрунтованості. Більше того, суд зауважив, що Чернівецька міська рада не позбавлена можливість повторного звернення з цією позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав.

Враховуючи наведене, апелянт просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяв представників відповідачів Чепишка Д.В. та Бобика Й.Б. про стягнення з Чернівецької міської ради витрат на правничу допомогу повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 справу № 926/2551/23 розподілено до розгляду судді- доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернівецької міської ради на ухвалу про розподіл судових витрат Господарського суду Тернопільської області від 08.09.2023. Розгляд справи призначено на 07.11.2023.

09.10.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від представників відповідача-1 та 2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу ( вх. № 01-04/6664/2302.10.23) та ( вх. № 01-04/6665/23) та відповідь на додаткові пояснення (вх. №01-04/7122/23 від 31.1023). Представники відповідачів зазначили, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог процесуального закону та посилаються на Постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2022 у справі № 910/12184/20, в якій Верховний суд дійшов висновку, що право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім в судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів ствердили, що саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. Так, заяви відповідачів про стягнення витрат на правову допомогу обгрунтовувалась саме положеннями ч.5 ст. 130 ГПК України, а необгрунтованість дій позивача-неявкою представника позивача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, в судове засідання та відсутністю клопотання про розгляд справи без його участі. Окрім того, представники відповідачів вказали, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Однак, із поданих позивачем заперечень вбачається лише незгода із постановленою ухвалою про залишення позову без розгляду та взагалі не описується питання розміру витрат.

Враховуючи наведене, представники відповідачів просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 07.11.2023 представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просять скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судове засідання 07.11.23 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 07.11.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, зазначені також у відзиві на апеляційну та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2023 від відповідача-1 та від відповідача-2 надійшли відзиви на позовну заяву (перша заява по суті), які містили попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідачів в суді першої інстанції представляли адвокати Бобик Йосиф Богданович та Чепишко Дмитро Вікторович згідно з ордерами відповідно № 1065178 від 06.07.2023, № 1052108 від 19.06.2023 та на підставі договорів про надання правничої допомоги від 01.07.2023, укладеного між фізичною особою-підприємцем Романюком Олегом Михайловичем та адвокатом Бобиком Йосифом Богдановичем, а також на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.06.2023 укладеного між фізичною особою-підприємцем Аксамітовською Світланою Іларіївною та адвокатом Чепишком Дмитром Вікторовичем.

Предметом зазначених договорів є надання адвокатами послуг правової допомоги в господарській справі № 926/2551/23.

Пунктом 3.1 договорів про надання правничої допомоги передбачено, що за надані адвокатом послуги клієнт сплачує гонорар у сумі та в порядку, визначеному додатками та/або актами прийому-передачі наданих послуг.

Між адвокатом Чепишко Д.В. та ФОП Аксіматовською С.І. додатком № 1 від 16.06.2023 до договору про надання правової допомоги від 16.06.2023 узгоджено вартість гонорару, згідно якої вартість однієї години правничої допомоги складає 2 000,00 грн. Орієнтовний обсяг правової допомоги зазначено в таблиці.

Адвокат Чепишко Д.В. та ФОП Аксіматовська С.І. підписали та погодили Акт приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2023, згідно якого клієнт прийняв послуги в рамках справи № 926/2551/23, а саме: зустріч з клієнтом, надання усних консультацій, складання договору про надання правової допомоги-1 година; складання клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, фактичне

ознайомлення із матеріалами господарської справи № 926/2551/23 в суді- 1 година; підготовка, складення та надіслання відзиву на позов (формування правової позиції, аналіз релевантної судової практики, складання та направлення адвокатського запиту, оформлення відзиву і додатків до нього, надіслання його позивачу- 6 годин; підготовка та подання клопотання про долучення доказів ( отримані у відповідь на адвокатський запит) 1 година; участь в судових засіданнях 13.07.2023, 25.082023-1 година. Всього 10 годин. Загальна сума наданих адвокатом послуг в рамках справи № 926/2551/23 у Господарському суді Чернівецької області складає 20 000, 00 грн.

Між адвокатом Бобик Йосифом Богдановичем та ФОП Романюк Олегом Михайловичем додатком № 1 від 01.07.2023 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2023 узгоджено вартість гонорару, згідно якої вартість однієї години правничої допомоги складає 3 000,00 грн. Орієнтовний обсяг правової допомоги зазначено в таблиці.

Адвокат Бобик Йосиф Богданович та ФОП Романюк Олег Михайлович підписали та погодили Акт приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2023, згідно якого клієнт прийняв послуги в рамках справи № 926/2551/23, а саме: зустріч з клієнтом, надання усних консультацій, складання договору про надання правової допомоги-1 година; ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами- 1 година; підготовка, складення та надіслання відзиву на позов (формування правової позиції, аналіз релевантної судової практики, оформлення відзиву і додатків до нього, надіслання його позивачу- 4 години; підготовка та подання клопотання про долучення 1 година; участь в судових засіданнях 06.07.2023, 19.07.2023, 25.08.2023 -1 година. Всього 8 годин. Загальна сума наданих адвокатом послуг в рамках справи № 926/2551/23 у Господарському суді Чернівецької області складає 24 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 4 актів прийому-передачі наданих послуг клієнти зобов`язані сплатити суму наданих послуг (гонорару) не пізніше 30-ти робочих днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Строк дії договору встановлений сторонами до 31.12.2023.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, як правильно зазначив суд першої інстанції в оскарженій ухвалі.

Отже, відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

Аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: ст. 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та ст. 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Колегія суддів враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, відповідно до висновків Верховного Суду (викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17) очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Як вбачається із заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, обгрунтовану положеннями частини п?ятої статті 130 ГПК, залишення позову без розгляду відбулось з вини позивача, який не забезпечив явку свого представника для розгляду справи по суті і не подав заяву про розгляд справи без його участі, тобто, мають місце необгрунтовані дії позивача.

Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного господарського суду (постанова від 02 грудня 2022 року по справі №910/12184/20) виснував, що Кодекс (ГПК України) не містить норм, які встановлювали б критерії визначення необгрунтованості дій позивача в контексті застосування частини п?ятої статті 130 ГПК України, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав; близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.07.2021 у справі №910/13025/19, від 02.09.2021 у справі №922/2568/20, від 23.12.2021 у справі №910/16777/20 (пункт 13.3 цієї постанови).

Також Об?єднана палата Касаційного господарського суду враховує послідовну та сталу правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої ГПК України не містить норм, які встановлювали б критерії визначення необгрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду (постанови Верховного Суду від 16.02.2021 справи № 905/121/19). Отже, обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

У зв?язку з цим Об?єднана палата Касаційного господарського суду у частині застосування норм частини п?ятої статті 130 ГПК України в сукупності з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України вважає, що право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов?язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв?язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача. При цьому саме на позивача покладається обов?язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій (пункти 13.11 та 15.5 цієї постанови).

Як зазначалось вище, заява відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу обгрунтовувалась саме положеннями ч. 5 ст. 130 ГПК України, а необгрунтованість дій позивача - неявкою представника позивача у судове засідання та відсутністю клопотання про розгляд справи без його участі.

Слід урахувати, що факт неявки представника позивача, належним чином повідомленого про час та дату розгляду справи, та відсутності клопотання про розгляд справи без участі позивача став підставою для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду згідно із п. 4 ч.1ст. 226 ГПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили та позивачем не оскаржена, тобто відсутність представника позивача у судовому засіданні 25.08.2023 є встановленою обставиною, що не заперечується сторонами.

Покликання позивача на те, що Господарський суд Чернівецької області з власної ініціативи вирішив питання залишення позову без розгляду чим порушив принцип диспозитивності та ухилився від здійснення правосуддя є недопустимими, оскільки спростовуються тим, що процесуальним законом передбачений чіткий та вичерпний порядок висловлення незгоди сторони із висновками суду першої інстанції - подання апеляційної скарги на відповідне судове рішення, яке було роз?яснено міській раді в ухвалі про залишення позову без розгляду та яким вона не скористалася.

Крім того, позивач покликається на те, що неявка його представника у судове засідання 25.08.2023 зумовлена непередбачуваною затримкою, що унеможливила завчасне повідомлення про запізнення або подання клопотання про розгляд справи без його участі. Проте, ні до заперечень на заяви відповідачів, ні до апеляційної скарги позивачем не було додано жодних доказів поважності причин нез?явлення представника міської ради у судове засідання 25.08.2023, неможливості своєчасно повідомити про них місцевий господарський суд, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача. Цим також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки діям позивача, які призвели до залишення позову без розгляду, оскільки Господарський суд Чернівецької області встановив, що: 1) позов був залишений без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України 2) ухвала про залишення без розгляду набрала законної сили та не була оскаржена позивачем; 3)позивач під час розгляду заяв відповідачів про стягнення витрат на правову допомогу не подав доказів поважності причин нез`явлення в судове засідання 25.08.2023 та причин неповідомлення суду першої інстанції про причини нез`явлення або неподання клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради.

Таким чином, апелянт не подав доказів неможливості вчинення ним вказаних вище процесуальних дій, не спростував презумпцію неправомірності його дій, внаслідок чого судом першої інстанції правомірно вирішено питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача.

При вирішенні питання про зменшення розміру витрат на правову допомогу суд першої інстанції послався на обов`язок доведення неспівмірності витрат позивачем згідно ч. 6 ст. 126 ГПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що представниця позивача в своєму запереченні на заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не заявляла клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами та не заперечувала факт їх надання, а заперечувала необгрунтованість дій позивача, а відтак, суд дійшов висновку, що понесені відповідачами витрати на професійну правничу допомогу є дійсними, необхідними та співмірними зі складністю цієї справи та наданим обсягом послуг у суді, а тому визнав їх обґрунтованими та розумними та стягнув з позивача на користь ФОП Романюка Олега Михайловича -24 000,00 грн та на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення

Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

Дослідивши надані Романюком Олегом Михайловичем та Аксіматовською Світланою Іларіївною докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвокатів в сумі 20 000, 00 грн та 24 000,00 грн не є пропорційним до предмета спору та необгрунтованим, виходячи зі змісту наданих адвокатами послуг. Так, колегія суддів зазначає, що предмет позову поданого до суду позивачем є типовим та не потребує для адвоката значних зусиль для підготовки відзиву на позовну заяву та тривалого аналізу судової практики з цього приводу. Клопотання про долучення доказів та складання договору про надання правової допомоги є технічним моментом, який також не потребує зазначеного адвокатами часу у розрахунку розміру витрат на правову допомогу.

З урахуванням викладеного та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, колегія суддів вважає за необхідне обмежити розмір заявлених відповідачами витрат до стягнення витрат до 10 000, 00 грн.

Беручи до уваги вищенаведене та встановлені фактичні обставини у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід частково скасувати, а апеляційну скаргу частково задовольнити.

Керуючись, ст. ст. 130, 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 08.09.2023 у справі № 926/2551/23 скасувати частково.

3. Стягнути з Чернівецької міської ради (м. Чернівці, площа Центральна, 1, код ЄДР 36068147) на користь фізичної особи-підприємця Романюка Олега Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

4. Стягнути з Чернівецької міської ради (м. Чернівці, площа Центральна, 1, код ЄДР 36068147) на користь фізичної особи-підприємця Аксамітовської Світлани Іларіївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст постанови складено 14.11.2023.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.С. Скрипчук

Б.Д. Плотніцький