07.11.2023Справа № 910/268/20
За участю представників:
від позивача - Новак Н.Ю.;
від відповідача - Сиволобов М.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва надійшла зазначена позовна заява та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовна заява мотивована тим, що законодавством встановлена обов`язковість укладання договору про викуп акцій між емітентом та акціонером у випадку, якщо акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів, проте відповідач відмовив позивачу в укладанні такого договору із формальним посиланням на невідповідність чинному законодавству його примірника договору та не затвердження загальними зборами акціонерів ринкової вартості майна відповідача. Також зазначає, що ринкова вартість акцій відповідача становить н менше 234 213,33 грн за 1 акцію, проте від укладання договору про обов`язковий викуп акцій за вказаною ціною відповідач відмовляється. Також посилається на порушення відповідачем ст. 36, 69 Закону України «Про акціонерні товариства».
Вважає, що бездіяльність відповідача щодо викупу належних позивачу акцій підлягає визнанню протиправною, а його вимоги про визнання договору про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій таким, що укладений.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.02.2020.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 задоволено клопотання позивача від 12.03.2020 про призначення у справі № 910/268/20 комплексної судової експертизи. Призначено у справі № 910/268/20 комплексу судову експертизу (оціночно-будівельну, оціночно-земельну, товарознавчу та економічну експертизи).
Рішенням Господарського суду міста Києва 12.10.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_1 простих іменних акцій товариства у кількості 40 штук.

Визнано протиправними дії Приватного акціонерного товариства «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» з затвердження вартості однієї іменної акції Товариства станом на 21.03.2019 року у розмірі 45 199,02 грн. за одну акцію та уповноваження генерального директора Товариства ОСОБА_3 на укладення договору про обов`язковий викуп належних акціонеру ОСОБА_1 акцій та на здійснення оплати вартості акцій у грошовій формі за встановленою ціною викупу у розмірі 45 199,02 грн. за одну просту іменну акцію Товариства.

Визнано укладеним з дня набрання рішенням у справі законної сили Договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій між ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів - , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та Приватним акціонерним товариством «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53) щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_1 40 (сорока) простих іменних акції Приватного акціонерного товариства «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» за ціною 81 430,00 грн. за 1 акцію на загальну суму 3 257 100,00 грн., у редакції викладеній в рішенні суду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 6810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

19.10.2023 через канцелярію суду представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 24.10.2023 розгляд заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 07.11.23 о 12:10 год.

03.11.2023 в системі електронний суд представником відповідача сформовано клопотання про зменшення судових витрат.

Заперечуючи стосовно задоволення судових витрат представник вказує:

- Що вартість проведення експертизи складає 15 690,24 грн., отже вимога про стягнення з відповідача витрат на проведення комплексної судової оціночно-будівельної, оціночної-земельної, товарознавчої та економічної експертизи в розмірі 130425,12 грн є безпідставною;

- Що загальна вартість узгодженої сторонами та наданої адвокатом клієнту правової допомоги та інших витрат за Актом приймання-передачі № 1 від 17.09.2020 складає 9096,20 грн, за Актом приймання-передачі № 2 від 14.10.2023 складає 74168,48 грн, а загалом 83761,49 грн. Проте, підсумовуючи вартість правової допомоги та інших витрат за даними актами (9096,20 + 74168,48), загалом виходить 83264,68 грн.

- Поштові витрати за направлення процесуальних документів не відносяться до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому ці витрати є такими, що не підлягають відшкодуванню.

У судове засідання 07.11.2023 представник позивача прибув надав свої пояснення, представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та надав свої пояснення.

В судовому засіданні 07.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У поданій представником позивача позовній заяві представник зазначив, що позивач очікує понести судові витрати на правничу допомогу у розмірі 95741,28 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат на правничу допомогу у сумі 83761,49 грн представник позивача надав копії наступних документів: Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 року; Додаткової угоди №1 від 02.01.2020 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р; Додаткової угоди №2 від 02.08.2020 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р; Додаткової угоди №4 від 28.07.2023 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р; Акту №1 від 17.09.2020 приймання - передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р, Акту №2 від 14.10.2023 приймання - передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р, квитанцію №1 від 02.01.2020 на суму 7000,00 грн (аванс); квитанцію №2 від 28.05.2020 на суму 15 690,24 грн (оплата Висновку експерта КНДІСЕ №8130/20-53 від 18.05.2020, з дослідження Звіту про незалежну оцінку вартості однієї простої акції бездокументарної AT «НДІ РЗ АТН України» (), виконаного Консалтинговою фірмою в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Аналітік»: 15 690,24 грн); квитанцію №3 від 02.08.2020 на суму 9000,00 грн (Складання, оформлення та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.06.2020 року - 6 000,00 грн, участь у судових засіданнях у справі - 3 000,00 грн); меморіальний ордер № МВ53312609 від 23.04.2020 на суму 15 690,24 грн (оплата експертизи №8130/20-53), а також копії накладних, фіскальних чеків та описів вкладення.

Окрім того матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000177 та копію ордеру виданого Новак Н.Ю. на представництво інтересів ОСОБА_1.

09.05.2019 між Адвокатом, Новак Наталією Юріївною та Клієнтом, ОСОБА_1, укладено договір про надання правової допомоги №10/19 (далі Договір), за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймаюча себе обов`язок представляти його інтереси в правоохоронних органах, судах України, органах Державної виконавчої служби України, інших державних органах України, установах, організаціях і на підприємствах усіх форм власності незалежно від підпорядкування без виключень та обмежень, а також у відносинах з фізичними особами без обмеження повноважень (п. 1.1 Договору).

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що зміни до даного Договору оформляються узгодженою і підписаною Сторонами угодою, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Додатковою угодою №1 від 02.01.2020 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р сторони погодили, що дана Додаткова угода визначає порядок оплати за надання Адвокатом правової допомоги (гонорару) Клієнту у господарській справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту Академії технологічних наук України» про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 9 574 127,70 грн. в Господарському суді міста Києва.

Пунктами 2, 3 та 7 Додаткової угоди №1 сторони погодили наступне:

Вартість надання правової допомоги становить 1% від суми задоволених позовних вимог, в тому числі аванс у сумі 7 000,00 грн., зокрема:

2.1. Усна консультація з вивченням матеріалів позовної заяви, документів та їх правовим аналізом - 1 500,00 грн.;

2.2. Вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів (2 години) -1000,00 грн.;

2.3. Складання, оформлення та подання до суду Позовної заяви разом з додатками -4 500,00 грн.;

Клієнт також зобов`язується оплатити фактичні витрати Адвоката за надсилання поштовими відправленнями процесуальних документів у справі суду та іншим учасникам справи, а також витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, проведенням судових експертиз, збиранням доказів, залученням висновків спеціалістів, технічним забезпеченням тощо (п. 3).

Передача наданої правової допомоги Адвокатом та приймання її Клієнтом здійснюється шляхом підписання відповідного Акту приймання передачі наданої правової допомоги протягом 2 (двох) календарних днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції.

Правова допомога вважається наданою після підписання Акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п. 7).

Додатковою угодою №2 від 02.08.2020 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р сторони погодили, що дана Додаткова угода визначає порядок оплати за надання Адвокатом правової допомоги (гонорару) Клієнту у господарській справі №910/268/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту Академії технологічних наук України» за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Всеукраїнська громадська Організація «Академія технологічних наук України» про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 9 574 127,70 грн. в суді апеляційної інстанції при оскарженні ухвали Господарського суду м. Києва від 04.06.2020 року про призначення у справі комплексної судової експертизи.

Пунктами 2, 3 та 7 Додаткової угоди №2 сторони погодили наступне:

Вартість надання правової допомоги становить 9 000,00 грн., зокрема:

2.1. Складання, оформлення та подання до суду Відзиву на апеляційну скаргу 6 000,00 грн.;

2.2. Участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції - 3000,00 грн.

Клієнт також зобов`язується оплатити фактичні витрати Адвоката за надсилання поштовими відправленнями процесуальних документів у справі суду та іншим учасникам справи (п. 3).

Передача наданої правової допомоги Адвокатом та приймання її Клієнтом здійснюється шляхом підписання відповідного Акту приймання передачі наданої правової допомоги протягом 2 (двох) календарних днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції.

Правова допомога вважається наданою після підписання Акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п. 7).

Додатковою угодою №4 від 28.07.2023 до Договору про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р сторони погодили, що дана Додаткова угода визначає порядок оплати за надання Адвокатом правової допомоги (гонорару) Клієнту у господарській справі №910/268/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту Академії технологічних наук України» ») за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Всеукраїнська громадська організація «Академія технологічних наук України» про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 5 147 824,24 грн. у Господарському суді м. Києва.

Пунктами 2, 3 та 7 Додаткової угоди №4 сторони погодили наступне:

Вартість надання правової допомоги становить 7 000,00 грн. за складання, оформлення та подання до суду Позовної заяви та 1% від вартості заявлених позовних вимог з врахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.07.2023 та Висновку експертів КНДІСЕ № 33057/20-42/33058/20-41/33995/20-72/33996/20-71/33997/20-54/8/23-54/11652/23-42 від 12.07.2023 за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної, товарознавчої та економічної експертизи у справі №910/268/20, що становить 51 478,24 грн., а загалом 58 478,24 грн.

Клієнт також зобов`язується оплатити фактичні витрати Адвоката за надсилання поштовими відправленнями процесуальних документів у справі суду та іншим учасникам справи (п. 3).

Передача наданої правової допомоги Адвокатом та приймання її Клієнтом здійснюється шляхом підписання відповідного Акту приймання передачі наданої правової допомоги протягом 2 (двох) календарних днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції.

Правова допомога вважається наданою після підписання Акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п. 7).

Відповідно до акту №1 від 17.09.2020 приймання - передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р, Адвокатом було надано Клієнту наступну правову допомогу:

- Складання, оформлення та подання до суду Відзиву на апеляційну скаргу - 6 000,00 грн.;

- Участь у судових засіданнях у справі 04.08.2020 року, 15.09.2020 року - 3 000,00 грн.

Інші, передбачені Додатковою угодою витрати Адвоката становлять 96,20 грн та складаються з:

- Витрат на направлення на адресу ПАТ "НДІ РЗ АТН України" (Відповідач у справі) Відзиву на апеляційну скаргу - 19,24 грн.;

- Витрат на направлення на адресу АТН України (третя особа) Відзиву на апеляційну скаргу - 19,24 грн.;

- Витрат на направлення на адресу ОСОБА_3 (третя особа) Відзиву на апеляційну скаргу - 19,24 грн.;

- Витрат на направлення на адресу ОСОБА_2 (третя особа) Відзиву на апеляційну скаргу - 19,24 грн.;

- Витрат на направлення на адресу ОСОБА_4 (третя особа) Відзиву на апеляційну скаргу - 19,24 грн.

Загальна сума за актом складає 9 096,20 грн.

Відповідно до акту №2 від 14.10.2023 приймання - передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 р, Адвокатом було надано Клієнту наступну правову допомогу:

Вартість узгодженої Сторонами та наданої Адвокатом Клієнту правової допомоги становить 7 000,00 гр. за складання, оформлення та подання до суду Позовної заяви та 1% від вартості заявлених позовних вимог з врахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.07.2023 та Висновку експертів КНДІСЕ № 33057/20-42/33058/20-41/ЗЗ995/20-72/33996/20-71/33997/20-54/8/23-54/11652/23-42 від 12.07.2023 за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної, товарознавчої та економічної експертизи у справі №910/268/20, що становить 51 478,24 грн., а загалом 58 478 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 24 коп. та складається з:

Усна консультація з вивченням матеріалів позовної заяви, документів та їх правовим аналізом - 1 500,00 грн.;

Вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів (2 години) -1 000,00 грн.;

Складання, оформлення та подання до суду Позовної заяви разом з додатками - 4 500,00 грн.;

Складання, оформлення та подання до суду Клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі від 05.02.2020; Відповіді на відзив від 26.02.2020; Заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 27.02.2020; Заяви про виклик експерта від 12.03.2023; Заяви про забезпечення позову від 12.03.2020; Заяви про збільшення розміру позовних від 12.05.2020; Заяви про зміну предмету позову від 12.05.2023; Заяви про забезпечення доказів від 12.03.2020, Заяви про долучення до матеріалів справи письмових доказів від 28.05.2020; заява про надання документів на вимогу експертів від 15.12.2021; Заяви про долучення до матеріалів справи письмових доказів від 09.09.2021; клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів №08/07 від 16.08.2023; заява про зменшення розміру позовних вимог від 28.07.2023, Заперечень проти пояснень та заперечень Відповідача щодо проведеної судової експертизи №09/20 від 11.09.2023; Заяви про ознайомлення з матеріалами справи №07/31 від 18.07.2023, пояснень по результатам судової експертизи №07/45 від 28.07.2023; Заперечень проти долучення до матеріалів справи додаткових доказів №09/21 від 11.09.2023;

Ознайомлення з матеріалами справи 28.02.2020 та 19.07.2023; Участь у судових засіданнях у справі 15.05.2020; 04.06.2020; 17.08.2023; 14.09.2023; 28.09.2023; 10.10.2023; 12.10.2023.

Інші, передбачені Додатковою угодою №1 від 02.01.2020 витрати Адвоката становлять 16 187,05 грн та складаються з:

Витрат на направлення на адресу суду:

Позовної заяви - 26,00 грн.;

Заяви про долучення до матеріалів справи письмових доказів від 09.09.2021 -46,00 грн.;

Заяви про надання документів на вимогу експертів від 15.12.2021 - 44,00 грн.;

Витрат на направлення на адресу ПАТ "НДІ РЗ АТН України" (Відповідач):

копії Позовної заяви з додатками -26,00 грн.;

Відповіді на Відзив від 26.02.2020 - 23,00 грн.;

копії Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 12.05.2020 - 23,00 грн.;

копії Заяви про зміну предмету позову від 12.05.2023 - 23,00 грн.;

копії Заяви про долучення до матеріалів справи письмових доказів 69.09.2021 -23,00 грн.;

копії Заяви про зменшення розміру позовних вимог 28.07.2023-36,00 грн.;

Витрат на направлення на адресу АТН України (третя особа)

копії Позовної заяви з додатками -27,20 грн.

копії Заяви про зменшення розміру позовних вимог 28.07.2023 - 36,00 грн.;

Витрат на направлення на адресу ОСОБА_3 (третя особа):

копії Позовної заяви з додатками -27,20 грн.

копії Заяви про зменшення розміру позовних вимог 28.07.2023 - 36,00 грн.;

Витрат на направлення на адресу ОСОБА_2 (третя особа) :

копії Позовної заяви з додатками -27,20 грн.

копії Заяви про зменшення розміру позовних вимог 28.07.2023 - 36,00 грн.;

Витрат на направлення на адресу ОСОБА_4 (третя особа):

копії Позовної заяви з додатками -27,20 грн.

копії Заяви про зменшення розміру позовних вимог 28.07.2023 - 36,00 грн.

Витрат на оплату Висновку експерта КНДІСЕ №8130/20-53 - 15 690,24 грн.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу суд зазначає, що відповідачем вірно було зазначено, що підсумовуючи вартість правової допомоги та інших витрат за долученими представником позивача актами приймання-передачі сума складає 83264,68 грн, отже представником позивача невірно здійснено розрахунок.

З урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг правничої допомоги на суму 83264,68 грн., які є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданими послугами.

Стосовно заперечень відповідача в частині поштових витрати за направлення процесуальних документів, які на думку останнього не відносяться до жодного з видів правничої допомоги, суд зазначає наступне.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд наголошує, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Оскільки Додатковими угодами Клієнт та Адвокат передбачили поштові послуги, а матеріали справи містять належні докази на підтвердження понесених представником позивача поштових витрат за направлення процесуальних документів, суд вважає за можливе покласти останні на відповідача.

Разом з тим суд звертає увагу представника позивача, що у Акті № 2 приймання - передачі правової допомоги, представник зазначив наступні послуги: Заява про забезпечення позову від 12.03.2020; Заяви про забезпечення доказів від 12.03.2020.

Оскільки ухвалою суду було відмовлено у вищевказаних заявах, суд не вбачає підстав для покладення витрат на правову допомогу в цій частині на відповідача.

Стосовно заперечень відповідача в частині вартості проведення експертизи, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 задоволено клопотання позивача від 12.03.2020 про призначення у справі № 910/268/20 комплексної судової експертизи. Призначено у справі № 910/268/20 комплексу судову експертизу (оціночно-будівельну, оціночно-земельну, товарознавчу та економічну експертизи). Оплату витрат по проведенню судової експертизи у справі покладено на позивача.

В матеріалах справи міститься рахунок №382 від 01 лютого 2021 виданий Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на оплату експертизи у розмірі 130 425,12 грн, а також квитанція №73-99К про оплату ОСОБА_1 130 425,20 грн.

Таким чином, кошти у розмірі 130 425,12 грн., сплачені позивачем за проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз комплексної судової експертизи, є витратами позивача, які у відповідності до приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Таким чином здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат, приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на Приватне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" судових витрат позивача у розмірі 152 767,35 грн.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/268/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_2 2) ОСОБА_3 3) ОСОБА_4 4) Всеукраїнська громадська організація "Академія технологічних наук України" про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 9574127,72 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 152 767 (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 35 коп.

4. В іншій частині заяви відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ