УХВАЛА

про розподіл судових витрат

16.11.2023Справа № 910/7739/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши

заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України

про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 5073,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал", позивач) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, відповідач) про стягнення пені та матеріальних втрат на суму 5 073,22 грн, нарахованих за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом (далі - ГПК України), за результатами чого ухвалою суду від 13.09.2023 позовну заяву ТОВ «Маркс.Капітал» було залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Відповідач у справі (МТСБУ) подав до Господарського суду м. Києва заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним в сумі 1 500,00 грн. під час розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2023 розгляд вказаного питання було вирішено здійснювати у спрощеному провадженні без повідомленням учасників справи за правилами, визначеними ст. 244 ГПК України.

Розглянувши вказану заяву та дослідивши в цій частині наявні докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Згідно з ч. 3 статті 130 ГПК України разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Тобто процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених статтею 130 ГПК України, та з урахуванням загальної чи спрощеної процедури позовного провадження, яка застосовувалася щодо розгляду позовної заяви в конкретній справі. У такому випадку процесуальним законом відповідачу надається право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, яким він може скористатись або не скористатись.

Задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат відповідача відповідно до статті 130 ГПК України не є усуненням судом неповноти судового рішення, а залежить виключно від волевиявлення самого відповідача, така процедура не передбачає дискреційних повноважень та власної ініціативи суду щодо розгляду вказаного питання, на противагу приписам статті 244 ГПК України.

Ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання відповідача з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Отже, з урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, питання щодо компенсації здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, при залишенні позову без розгляду вирішується судом виключно на підставі відповідної заяви відповідача у порядку, передбаченому частинами 3, 6 статті 130 ГПК України, тобто шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат, а не ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Так, частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн. відповідач долучив до своєї заяви копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 9406/10, виданого Проц А.В.; посвідчення адвоката України Проц А.В від 18.09.2020; договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021, укладеного з Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ Груп" та МТСБУ про надання послуг, за яким МТСБУ, як замовник, доручив, а адвокат Проц А.В., як виконавець, за винагороду прийняв на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права; додаткової угоди від 28.12.2021 до вказаного договору; додаткової угоди № 932 від 16.05.2023 до договору, відповідно до якої вартість послуг на виконання завдань складає 1 500,00 грн., а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 11030/10, виданого Гусєву П.В.; посвідчення адвоката України Гусєва П.В від 13.02.2023.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зауважили Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У даному випадку при визначенні розміру витрат на правову допомогу суд враховує незначний ступінь складності справи; ціну позову, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін; характер спірних відносин та значення справи для сторін; обсяг виконаної адвокатом роботи при подачі відзиву на позов та процесуальних заяв у справі; формування та викладення представником відповідача своєї позиції, а також той факт, що розгляд справи по суті не відбувся.

З огляду на викладене, дослідивши надані МТСБУ докази, суд дійшов висновку, що відповідачем належними та достатніми доказами доведено співмірність та адекватність понесених ним витрат на правничу допомогу по справі № 910/7739/23 у розмірі 1500,00 грн.

Також суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За таких обставин, враховуючи, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 позов був залишений без розгляду, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача щодо ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 129, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення задовольнити шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, Полтавська область, місто Полтава, вул. Колективна, будинок 10; ідентифікаційний код 37686922) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; ідентифікаційний код 21647131) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.00 коп.

Повний текст ухвали складений 16 листопада 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення її повного тексту.

Суддя Головіна К. І.