РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2023Справа № 910/3838/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агроальянс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд»

про стягнення 7 773 681,40 грн

за участі представників:

позивача - Тулінов І.І.,

відповідача - не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агроальянс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» про стягнення 7 773 681,40 грн, з яких 1 080 846,01 грн заборгованості, 564 438,51 грн пені та 6 128 396,88 грн 365% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки та комплексного обслуговування № 0033421ЗС від 12.04.2021 в частині здійснення розрахунків за поставлений товар та надані послуги, внаслідок чого й утворилась заборгованість про стягнення якої, з урахуванням пені та 365% річних, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

28.03.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23.05.2023.

19.04.2023 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

25.04.2023 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

05.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

23.05.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовче засідання 23.05.2023 представники сторін не з`явились. У зв`язку з технічною неможливістю забезпечення участі представника позивача у підготовчому засіданні 23.05.2023 в режимі відеоконференції, а також враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 27.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі призначено на 27.06.2023.

23.05.2023 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2023 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2023 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

У підготовче засідання 27.06.2023 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 витребувано у позивача докази та оголошено перерву до 01.08.2023.

11.07.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, разом із заявою про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

27.07.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Підготовче засідання, призначене на 01.08.2023 не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Комарової О.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 підготовче засідання призначено на 20.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 зобов`язано позивача у строк протягом двох днів з дня вручення копії цієї ухвали, надіслати/надати відповідачу належним чином засвідчені копії доказів, витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі № 910/3838/23, а також вказано позивачу на необхідність виконання пункту 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі № 910/3838/23.

04.09.2023 від позивача надійшло клопотання долучення до матеріалів справи доказів виконання вимог ухвали суду від 18.08.2023.

У підготовче засідання 20.09.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 20.09.2023 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 24.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 відповідача було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі призначено на 24.10.2023.

20.10.2023 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

У підготовче засідання 24.10.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 24.10.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 відповідача було повідомлено про те, що судове засідання у справі призначено на 14.11.2023.

13.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника відповідача.

У судове засідання 14.11.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У судовому засіданні 14.11.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на те, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження тимчасової непрацездатності представника відповідача; заслухав пояснення представника позивача у вступному слові, дослідив наявні в матеріалах справи докази, заслухав промову представника позивача у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агроальянс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (замовник) було укладено договір № 00334213С поставки та комплексного обслуговування (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого виконавець зобов`язується передати у власність замовника запасні частини до сільськогосподарської техніки на умовах, визначених у Додатку № 1 та/або на умовах, визначених у Додатку № 2 здійснювати ремонт та сервісне обслуговування техніки замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити запасні частини до сільськогосподарської техніки та/або ремонт, сервісне обслуговування техніки замовника.

Відповідно до п. 1.2 Договору Додатки № 1 та № 2 є його невід`ємними частинами.

Ціна договору визначається як суми вартості поставки всіх товарів та/або комплексного обслуговування, ремонтів та наданих послуг, здійснених виконавцем в рамках Договору (п. 1.3 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань (п. 2.1 Договору).

Пунктом 3.5 Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених Договором, він сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення. Крім того, у разі порушення замовником строків оплати, замовник на вимогу виконавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений Договором або законом у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 5.2 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених Договором більше 20 днів, річні проценти у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України становлять 365% річних за весь час прострочення.

У п. 1.1 Додатку № 1 до Договору визначено, що в порядку та на умовах, визначеним Договором та цим Додатком, виконавець зобов`язується передати у власність замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити запасні частини до сільськогосподарської техніки (далі - товар).

Найменування, асортимент, ціна за одиницю товару, ціна повної партії товару і його кількість обумовлюються в погоджених сторонами специфікаціях до Договору та цього Додатку, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Додатку № 1 до Договору).

Відповідно до п. 1.3 Додатку № 1 до Договору строки оплати та поставки товару визначаються, зокрема, в графіку оплати та поставки товару, зазначеному у специфікації до Договору та цього Додатку, що є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами пунктів 2.1 - 2.3, 2.5 Додатку № 1 до Договору поставка товару покупцю здійснюється виконавцем на умовах - EXW (франко-склад продавця за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 62А), згідно з правилами Інкотермс в редакції 2010 року.

Товар буде переданий замовнику після проведення оплати за товар на розрахунковий рахунок виконавця, якщо інше не зазначено в графіку оплати та поставки товару, вказаному в специфікації до Договору, однак у будь-якому випадку у відповідності до п.п. 3.1, 3.2, 2.11 цього Додатку, з наданням видаткових накладних на товар.

Передання товару від виконавця до замовника за цим Договором здійснюється та оформлюється актами приймання-передачі товару та/або видатковими накладними, що підписуються уповноваженими представниками сторін (момент поставки). Датою поставки товару (його певної партії) вважається дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару та/або видаткової накладної.

Зобов`язання виконавця по поставці товару замовнику вважаються виконаними в повному обсязі з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та/або видаткових накладних.

Згідно з пунктами 3.1 - 3.3 Додатку № 1 до Договору ціна на товар формується виходячи з вартості товару в доларах США і встановлюється в українських гривнях та вказується в специфікації до Договору. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 цього Додатку та специфікацією до Договору. Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця.

У п. 1.1 Додатку № 2 до Договору визначено, що в порядку та на умовах, визначеним Договором та цим Додатком, виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в Додатку строку здійснювати ремонт та сервісне обслуговування техніки замовника, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги та використані запасні частини. Ремонт та сервісне обслуговування включає наступні роботи: здійснення виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції з експлуатації; поточний та терміновий ремонт техніки, що здійснюється за заявкою замовника.

Відповідно до п. 1.2 Додатку № 2 до Договору сервісне обслуговування техніки, а також поточний та терміновий ремонт здійснюється з використанням запасних частин, які замовник придбає у виконавця на умовах даного Договору та Додатку № 1.

За умовами пунктів 1.3, 1.4 Додатку № 2 до Договору обсяги, строки, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються між сторонами та підтверджуються актом виконаних робіт, підписаним сторонами.

Місце розташування техніки та проведення робіт вказується замовником в наряді-замовленні на проведення сервісного обслуговування.

Заявку на надання послуг (наряд-замовлення) замовник надсилає в письмовій формі на адресу виконавця, підписану зі своєї сторони та скріплену печаткою підприємства або надсиланням на електронну пошту сканованої копії заявки з подальшим підтвердженням шляхом надання оригіналу, чи за телефоном .

Прийняття заявки в роботу виконавець підтверджує письмово або за допомогою електронного зв`язку.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Додатку № 2 до Договору вартість послуг/робіт та запасних частин/матеріалів за даним Договором узгоджується сторонами у відповідних актах виконаних робіт.

За надання передбачених Договором послуг замовник здійснює оплату у розмірі 100% вартості послуг, зазначеної в акті виконаних робіт, протягом 30 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

У специфікації вартості товару від 12.04.2021 сторони узгодили постачання товару на загальну суму 540 482,34 грн.

У графіку оплати товару від 12.04.2021 сторони домовились про те, що оплата товару буде здійснена у два етапи: перший платіж у розмірі 162 144,70 грн до 13.04.2021; сплата залишку в розмірі 378 337,64 грн - упродовж 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної. Також у цьому графіку визначено дату поставки - впродовж 2 робочих днів з моменту сплати першого платежу.

Відповідно до платіжної інструкції № від 13.04.2021 відповідач сплатив позивачу 162 144,70 грн, а відповідно до платіжної інструкції № 37 від 03.06.2021 - 378 337,64 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору було поставлено відповідачеві товар на суму 349 999,92 грн та надано послуги загальною вартістю 730 846,09 грн, на підтвердження чого посилається на підписані та скріплені печатками сторін видаткову накладну № 3453 від 12.07.2021, акти виконаних робіт № 63581 від 06.08.2021, № 61914 від 25.06.2021, № 61513 від 09.06.2021, № 63583 від 06.08.2021 та сервісні звіти № 63839 від 06.08.2021, № 63838 від 09.08.2021, однак відповідач вказані товар та послуги не оплатив.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості № 210209/1 від 09.02.2022 та № 230302/1 від 02.03.2023. Втім докази вручення відповідачу зазначених вимог, як і докази їх розгляду останнім в матеріалах справи відсутні.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар та надані послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 1 080 846,01 грн заборгованості, 564 438,51 грн пені та 6 128 396,88 грн 365% річних.

Узагальнені доводи відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог, полягають у тому, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт належного виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, що є підставою для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Також за доводами відповідача надані позивачем видаткова накладна та акти виконаних робіт складені у м. Умань, де жодна зі сторін не здійснює господарську діяльність, і підписані від імені відповідача невстановленою особою. Крім того відповідач вказує на неврахуванням позивачем при розрахунку пені положень ч. 6 ст. 262 Господарського кодексу України, а також на неможливість застосування договірного розміру процентів річних до спірних правовідносин з огляду на те, що надані позивачем видаткова накладна та акти виконаних робіт не стосуються правовідносин за Договором.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом частини другої статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та договору про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Аналізуючи правовідносини сторін щодо поставки, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За умовами Додатку № 1 до Договору позивач зобов`язався передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти й оплатити товар, найменування, асортимент, ціна за одиницю товару, ціна повної партії товару, його кількість, а також строки оплати та поставки визначається в погоджених сторонами специфікаціях до Договору та цього Додатку, які є його невід`ємною частиною (пункти 1.1 - 1.3 Додатку № 1 до Договору).

У специфікації вартості товару від 12.04.2021 сторони узгодили постачання товару на загальну суму 540 482,34 грн, а у графіку оплати товару - строки оплати та поставки цього товару.

Наданими відповідачем платіжними інструкціями № від 13.04.2021 на суму 162 144,70 грн та № 37 від 03.06.2021 на суму 378 337,64 грн підтверджується факт виконання відповідачем умов Додатку № 1 до Договору щодо оплати поставленого на виконання умов Договору товару.

Поряд з цим суд встановив факт поставки позивачем товару загальною вартістю 349 999,92 грн, про що свідчать наявна в матеріалах справи підписана обома сторонами та скріплена їхніми печатками видаткова накладна № 3453 від 12.07.2021.

Позивач стверджує, що вказана поставка була здійснена на виконання та відповідно до умов Договору.

Однак суд з такими твердженнями не погоджується, оскільки умовами Договору передбачено обов`язок позивача передати відповідачу товар, що визначений у відповідній специфікації.

Товар, поставлений відповідно до видаткової накладної № 3453 від 12.07.2021, у специфікації вартості товару від 12.04.2021 не зазначений, і жодної іншої специфікації на поставку товару загальною вартістю 349 999,92 грн позивач не надав.

Безпосередньо у вказаній накладній також не зазначено, що її складено на виконання умов Договору.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказана поставка була здійснена не на виконання умов Договору.

В контексті викладеного суд зауважує, що надаючи оцінку предмету та підставам, визначеним позивачем у позові, повинні керуватись принципом jura novit curia («суд знає закони»), відповідно до якого суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін та з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію таких правовідносин та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За приписами частин 1, 2 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, законом передбачено можливість укладення договорів у спрощеному порядку, зокрема через ділову переписку - шляхом обміну документами та у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання). При цьому, договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, фактично є укладенням договору в спрощений спосіб. Таке оформлення договірних правовідносин сторонами відповідає приписам чинного законодавства України та за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Надана позивачем видаткова накладна № 3453 від 12.07.2021 відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-які істотні недоліки у ній відсутні, відтак суд приймає зазначену накладну як належний доказ на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що її підписано невстановленою особою. Відсутність у видатковій накладній відомостей щодо посади, прізвища та ініціалів особи, яка отримала товар, за наявності підпису, засвідченого відтиском печатки відповідача, не може свідчити про те, що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки на видатковій накладній є свідченням участі відповідача у здійсненні господарської операції за цією накладною. При цьому, суд зазначає, що саме відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на первинних документах, а тому за відсутності доказів втрати печатки Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд», суд приходить до висновку, що видаткова накладна № 3453 від 12.07.2021 є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами у видатковій накладній № 3453 від 12.07.2021 порядку розрахунків, зобов`язання відповідача щодо оплати товару мало бути виконане упродовж 5 днів з моменту її підписання.

Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав 19.07.2021 (перший робочий день після 17.07.2021).

Щодо правовідносин сторін стосовно надання послуг, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Суд встановив факт надання позивачем за період з червня по серпень 2021 року послуг з сервісного обслуговування та ремонту техніки відповідача загальною вартістю 730 846,09 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт № 63581 від 06.08.2021 на суму 10 008,00 грн, № 61513 від 09.06.2021 на суму 10 015,26 грн, № 61914 від 25.06.2021 на суму 10 069,14 грн, № 63583 від 06.08.2021 на суму 689 745,36 грн та сервісними звітами № 63839 від 06.08.2021 на суму 2 932,33 грн (сума визначена з урахуванням наряду-замовлення № 80787 від 09.08.2021 та рахунку № 80787 від 09.08.2021), № 63838 від 09.08.2021 на суму 8 076,00 грн, та прийняття послуг відповідачем, про що свідчать підписи представника відповідача та відтиски його печатки у вказаних актах і звітах.

Суд також зауважує, що з метою встановлення факту замовлення відповідачем послуг за Договором, результат надання яких відображено у вищенаведених актах виконаних робіт та сервісних звітах, суд витребував у позивача заявки на надання послуг (наряди-замовлення) щодо спірних робіт, а також документи, що підтверджують прийняття цих заявок в роботу, оформлення яких передбачено п. 1.4 та пп. 1.4.1 п. 1.4 Договору.

Позивачем на вимогу суду були надані докази та пояснення, зі змісту яких вбачається, що заявки на надання послуг відповідачем надавались в усній формі, а прийняття заявок в роботу підтверджено позивачем нарядами-замовленнями № 80608 від 04.08.2021, № 77992 від 07.06.2021, № 78515 від 22.06.2021, № 78282 від 15.06.2021, № 80787 від 09.08.2021, № 80789 від 09.08.2021, що цілком відповідає умовам Договору, тому заперечення відповідача з приводу того, що вказані односторонньо складені позивачем наряди-замовлення не можуть підтверджувати факт замовлення відповідачем послуг є безпідставними.

Вищезазначені акти виконаних робіт та сервісні звіти відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає вказані акти та звіти як належні докази на підтвердження надання позивачем послуг та їх прийняття відповідачем.

З огляду на положення пунктів 2.1, 2.2 Додатку № 2 до Договору, зобов`язання з оплати наданих послуг та запасних частин мало бути виконане відповідачем протягом 30 днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

При цьому суд не бере до уваги п`ятиденний строк оплати послуг, визначений безпосередньо в актах виконаних робіт з огляду на викладене у них же застереження - якщо інше не зазначено в договорі.

Відтак, беручи до уваги умови укладеного сторонами Договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за актом виконаних робіт № 63581 від 06.08.2021 є таким, що настав 06.09.2021, за актом виконаних робіт № 61513 від 09.06.2021 - 09.07.2021, за актом виконаних робіт № 61914 від 25.06.2021 - 26.07.2021, за актом виконаних робіт № 63583 від 06.08.2021 - 06.09.2021, за сервісним звітом № 63839 від 06.08.2021 - 06.09.2021, за сервісним звітом № 63838 від 09.08.2021 - 08.09.2021.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Докази оплати відповідачем поставленого згідно з видатковою накладною № 3453 від 12.07.2021 товару та наданих на виконання умов Договору послуг, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 080 846,01 грн визнається судом обґрунтованою, підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.5 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених Договором, він сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення.

Аналогічним чином у видатковій накладній № 3453 від 12.07.2021, якою засвідчено укладення між сторонами договору поставки у спрощений спосіб, визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цією видатковою накладною, він сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем підтверджується матеріалами справи, обставин, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, не наведено, позовна вимога про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне здійснення розрахунків визнається судом обґрунтованою.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Імператив частини шостої статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що штрафні санкції нараховуються упродовж шести місяців саме від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не передбачено умовами договору.

Водночас перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що позивачем не враховано положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо шестимісячного періоду нарахування пені.

Крім того позивачем не правильно визначено момент, з якого грошові зобов`язання відповідача стали простроченими, адже позивачем розраховано пеню виходячи із загального розміру заборгованості за період з 13.08.2021 по 02.03.2023.

Здійснивши власний розрахунок пені (не виходячи за визначений позивачем період нарахування), суд встановив, що обґрунтованою та такою, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача є пеня в розмірі 91 580,13 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 5.2 Договору сторони збільшили розмір процентів річних до 365 у випадку порушення замовником строків оплати більше ніж на 20 днів, при цьому підвищений розмір процентів річних застосовується за весь час прострочення.

Аналогічним чином у видатковій накладній № 3453 від 12.07.2021 сторони визначили, що у разі порушення замовником строків оплати більше ніж на 30 днів, він сплачує виконавцю 365% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Оскільки позивачем неправильно визначено момент, з якого грошове зобов`язання відповідача стало простроченим, про що суд зазначив вище, суд здійснив власний розрахунок суми 365% річних, який склав 5 950 544,93 грн.

З приводу тверджень відповідача про намір позивача збагатитись за рахунок відповідача суд зазначає, що згідно зі статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів. Зміст засади свободи договору викладено у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Тобто сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовуються штрафні санкції.

Таким чином, уклавши правочин, відповідач погодився із запропонованими умовами, зокрема щодо підвищеного розміру процентів річних.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено безпідставність клопотання відповідача про закриття провадження у справі та часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 1 080 846,01 грн заборгованості, 91 580,13 грн пені та 5 950 544,93 грн 365% річних.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 106 844,57 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 9 760,65 грн залишається за позивачем.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, переплата в сумі 0,01 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» про закриття провадження у справі відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 62-А; ідентифікаційний код 36424505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агроальянс» (49041, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 62А; ідентифікаційний код 37303065) заборгованість в розмірі 1 080 846,01 грн (один мільйон вісімдесят тисяч вісімсот сорок шість гривень 01 коп.), пеню в розмірі 91 580,13 грн (дев`яносто одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень 13 коп.), 365% річних в розмірі 5 950 544,93 грн (п`ять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 93 коп.) та судовий збір в розмірі 106 844,57 грн (сто шість тисяч вісімсот сорок чотири гривні 57 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 15.11.2023.

Суддя О.С. Комарова