ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року м.Дніпро Справа № 908/699/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ на рішення господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 року (суддя Горохов І.С.) у справі № 908/699/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ АРМАТУРА УКРАЇНИ, 69006, м. Запоріжжя, Північне шосе, будинок 4,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ, 69095, м. Запоріжжя, вул. Козача, будинок 5, офіс 137,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ АРМАТУРА УКРАЇНИ з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ про стягнення 35 649,44 грн. боргу за договором поставки, з яких: 18 708,20 грн. основного боргу, 4 871,26 грн. пені, 3741,64 грн. штрафу, 1 288,53 грн 3% річних, 7 039,81 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 року у справі № 908/699/23 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АРМАТУРА УКРАЇНИ суму основного боргу у розмірі 18 708,20 грн., пеню в розмірі 4 871,26 грн., штраф у розмірі 3 741,64 грн., 3% річних у розмірі 1 288,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 039,81 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АРМАТУРА УКРАЇНИ судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору поставки № 13.01.2021/1 від 13.01.2021 року та правом позивача стягнути суму основного борuу з урахуванням пені згідно п.5.4. договору, штрафу згідно п.5.5. договору та 3% річних, інфляційних втрат відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ, в якій просить рішення суду від 08.05.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що відсутні первинні документи та акти звіряння відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, накладну № РА-0000174 від 23.03.2021 року на суму 28 682,89 грн. фактично не було отримано скаржником, в даних бухгалтерського обліку дані товарні позиції відсутні.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2023 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Верхогляд Т.А. (доповідач), судді Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 року у справі № 908/699/23. З урахуванням суми позову скаргу вирішено розглядати без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження. Сторонам наданий час для подання відзиву, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ АРМАТУРА УКРАЇНИ (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ (покупець) укладено договір поставки № 13.01.2021/1 від 13.01.2021 року, згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця за його заявками товарно-матеріальні цінності, в подальшому товар, а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах, визначених цих договором.

Асортимент, кількість та вартість товару вказується у видаткових накладних та (або) у специфікаціях, які після оформлення є невід`ємною частиною цього договору (п. п.1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору ціна на товар вказана у рахунках-фактурах та (або) специфікаціях до договору у національній валюті України.

Згідно п. 3.4. договору покупець зобов`язаний прийняти товар у постачальника за дорученням, згідно видаткової накладної, виданої на кожну окрему партію товару, а також оплатити товар згідно умов, викладених в розділі 5 цього договору.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється за умови 100% передплати товару згідно рахунків-фактур, наданих постачальником. Постачальник має право, на свій розсуд, відпустити товар покупцю на умовах часткової передплати, яка має бути не меншою ніж 20% вартості поставленого товару, за умови подальшої повної оплати покупцем поставленого товару на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання ним товару.

Відповідно до п.п. 5.4., 5.5 договору у разі затримки оплати за товар покупець зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

За необґрунтовану відмову від розрахунку за товар покупець зобов`язаний за вимогою постачальника сплатити останньому штраф у розмірі 20% від суми заборгованості. Сплата штрафу не звільняє покупця від сплати пені, передбачені пунктом 5.4 цього договору.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору у період з 10.03.2021 року по 23.03.2021 року позивачем поставлено та передано у власність відповідача товар за наступними видатковими накладними:

-№ РА-0000123 від 10.03.2021 року на суму 2 165,11 грн. з ПДВ;

-№ РА-0000126 від 11.03.2021 року на суму 23 280,98 грн. з ПДВ;

-№ РА-0000151 від 17.03.2021 року на суму 15 135,17 грн. з ПДВ;

-№ РА-0000158 від 18.03.2021 року на суму 599,09 грн. з ПДВ;

-№ РА-0000174 від 23.03.2021 року на суму 28 682,89 грн. з ПДВ.

До вказаних видаткових накладних позивач надав суду довіреність на отримання товарів №8 від 23.02.2021 року, якою відповідач уповноважив Білоконь Сергія Анатолійовича отримати товарно-матеріальні цінності від постачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю АРМАТУРА УКРАЇНИ. Саме підпис вказаної особи зазначено на згаданих вище видаткових накладних і в них же зазначено посилання на довіреність №8 від 23.02.2021 року.

Отже, всього відповідач отримав товар на суму 69 863,24 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що за доводами апеляційної скарги відповідач вказував, що видаткову накладну № РА-0000174 від 23.03.2021 року на суму 28 682,89 грн. фактично ним не було отримано і в даних бухгалтерського обліку апелянта зазначені в ній товарні позиції відсутні.

Апелянт зазначав, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив бухгалтерську документацію, яка б свідчила про отримання товару.

Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними та відхиляє їх з огляду на наступне:

Згідно умов договору (п.3.4) покупець зобов`язаний прийняти товар у постачальника за дорученням, згідно видаткової накладної, виданої на кожну окрему партію товару, а також оплатити товар згідно умов, викладених в розділі 5 цього договору.

Обставини справи свідчать, що видаткова накладна № РА-0000174 від 23.03.2021 року на суму 28 682,89 грн. підписана представником відповідача. Наявність підпису на ній апелянт жодним чином не спростовує.

У відповідності до визначень термінів, що міститься в ст. 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Видаткова накладна є документом, який фіксує факт отримання/передачі матеріальних цінностей (товарів або послуг) від однієї особи іншій і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Форму видаткової накладної не затверджено.

Частинами 1-2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні в редакції чинній із 01.04.2015 було визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні в редакції чинній з 01.01.2018, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

При цьому на видатковій накладній № РА-0000174 від 23.03.2021 року міститься посилання на договір №13.01.2021/1 від 13.01.2021 року та наявне посилання на рахунок-фактуру стосовно оплати за цією накладною. Таким чином, вказана поставка за наявною у справі спірною видатковою накладною здійснена у межах укладеного між сторонами договору. Отже, доводи скаржника про не встановлення судом факту поставки спростовані матеріалами справи.

Видаткова накладна, яка надана позивачем до суду як доказ здійснення поставки товару має такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату складання, назва та код підприємства постачальника та одержувача, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції та відповідальні за її оформлення, а також печатку підприємства постачальника та підприємства одержувача. Накладна має посилання на договір №13.01.2021/1 від 13.01.2021 року та рахунок-фактуру, виписаний на оплату такої накладної.

Таким чином, надана накладна відповідає вимогам встановленим Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Отже, належним та допустимим доказом позивач підтвердив факт поставки відповідачу товару, зазначеного у видатковій накладній від 23.03.2021 року.

За твердженням позивача вказаний у цій видатковій накладній товар частково оплачений в сумі 9 974,69 грн. Отже, заборгованість 18 708,20 грн. 28 682,89 9 974,69 = 18 708,20) вірно встановлена судом першої інстанції.

За умовами п.5.1 договору отриманий товар мав бути сплачений відповідачем на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання ним товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення передбачено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, згідно якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Оскільки строки оплати товару за видатковою накладною № РА-0000174 від 23.03.2021 року на суму 28 682,89 грн. відповідач порушив, позивач нарахував до стягнення неустойку (пеню) відповідно до п.5.4 договору в сумі 4 871,26 грн. за період з 30.07.2022 року по 30.01.2023 року, штраф, нарахований на підставі п. 5.5 договору, який становить 3 741,64 грн., 3% річних в сумі 1 288,53 грн. за період з з 24.03.2021 року по 30.01.2022 року та інфляційні втрати за період з 01.04.2021 року по 31.12.2022 року у розмірі 7 039,81 грн., що передбачено ст.625 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів перевірила правильність проведених нарахувань та зазначає наступне:

Як вказано вище, відповідно до 5.4. договору у разі затримки оплати за товар покупець зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 5.5 договору за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар покупець зобов`язаний за вимогою постачальника сплатити останньому штраф у розмірі 20% від суми заборгованості. Сплата штрафу не звільняє покупця від сплати пені, передбаченому пунктом 5.4 цього договору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що при порушенні зобов`язання настають правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд вважає їх виконаними правильно.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, па вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму борг) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що розрахунок 3% річних наведений позивачем у позові виконано правильно.

Щодо нарахування інфляційних втрат, то вказані суми теж вірно визначені судом першої інстанції.

Висновки суду щодо розміру пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних апелянт не спростовує за змістом апеляційної скарги та своїх контррозрахунків не наводить.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст.76, 77, 78, 79, 80 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд в оскаржуваному рішенні обгрунтовано зазначив, що відповідачем не надано докази належного виконання ним зобов`язання із повної та своєчасної оплати отриманого товару, не доведено відсутність підстав для задоволення позову, про що він просить за змістом апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за її розгляд покладаються на апелянта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі № 908/669/23 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЗАПОРІЖЖЯ НАШ ДІМ за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков