ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023м. ХарківСправа № 922/4038/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 126; фактична адреса: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; )
до Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України (61002, м. Харків, вул. Мистецтв, 4; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача Комарова М.С., адвокат, довіреність №01-23/115 від 15.05.2023;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України, в якій просить суд:

- стягнути з Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України за договором про постачання електричної енергії споживачу №488.01/21 від 06.01.2021 заборгованість за договором за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2022 року у розмірі 247 049,12 грн.;

- стягнути з Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України за договором про постачання електричної енергії споживачу №488.01/21 від 06.01.2021 пеню за період з 26 жовтня 2021 року по 24 вересня 2022 року у розмірі 46 097,86 грн., 3% річних за період з 26 жовтня 2021 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 8 531,83 грн., індекс інфляції за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 52 819,71 грн.;

- стягнути з Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України судовий збір у розмірі 5 317,48 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №488.01/21 від 06.01.2021 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України про стягнення заборгованості до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі №922/4038/23. Вирішено розгляд справи №922/4038/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.10.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№26951 від 04.10.2023) та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (вх.№26950 від 04.10.2023).

У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, а саме: заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень - лютий 2022 року у розмірі 247 049,12 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу №488.01/21 від 06.01.2021, пеню, нараховану за вересень 2022 року, в розмірі 4728,48 грн., 3% річних в розмірі 8 531,83 грн. та суму індексу інфляції в розмірі 52 819,71 грн.

На переконання представника відповідача, в іншій частині вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню у зв`язку із закінченням строку позовної давності, який становить один рік.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2023 клопотання представника Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України (вх.№26950 від 04.10.2023) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено. Призначено справу №922/4038/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України про стягнення заборгованості до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 18 жовтня 2023 року.

09.10.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№27374 від 09.10.2023).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що доводи відповідача про пропуск строку позовної давності до вимог про нарахування пені є безпідставними, оскільки такий строк продовжені на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-19) та Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.10.2023 призначено справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 01.11.2023.

Присутній в судовому засіданні 01.11.2023 представник позивача надав пояснення щодо розрахунку заборгованості, зазначив, що строк позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені позивачам пропущено не було та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

В свою чергу присутній в судовому засіданні 01.11.2023 представник відповідача наполягав на частковому задоволенні позову у сумі визнаній відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 01.11.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Згідно з Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №488.01/21 від 06.01.2021, Радіоастрономічний інститут Національної академії наук України (споживач, замовник) є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут (товариство).

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505.

Відповідно до ст.4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно зі вимогами ст.56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.п. 4.12. 4.13 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь / розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Постанова) до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3. Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу в порядку передбаченому умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (п.3.1.7.Правил).

Пунктом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

01.01.2021 Радіоастрономічний інститут ПАН України звернувся до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" з підписаною заявою-приєднанням до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозицій постачальника №1ФП та Інформацією щодо об`єктів споживання (а.с.29-31 т.1).

06.01.2021 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник) та Радіоастрономічним інститутом Національної академії наук України (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №488.01/2 (надалі Договір) (а.с.22-27 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, за цим договором постачальник зобов`язується забезпечити постачання електричної енергії Лот №1 - постачання електричної енергії на Лабораторні корпуси РІ НАНУ (ДК 021:20-5 Електрична енергія), для забезпечення потреб замовника, з замовник сплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії.

Сторони уклали цей договір для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави в особі замовника по Договору про постачання електричної енергії.

Всі умови зазначеного Договору про постачання електричної енергії залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх сторонами.

Постачальник постачає електричну енергію замовнику за бюджетні кошти відповідно до Додатка № 1 "Відомості фізичних величин електроенергії на 2021 рік", який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2.Договору).

Ціна закупівлі електричної енергії можуть бути змінена залежно від реального фінансування видатків. Замовник несе відповідальність за своєчасну зміну ціни договорі і разі зменшення реального фінансування видатків (п.1.3.Договору).

Згідно з п.3.1. Договору ціна договору на період з 31 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, згідно з обсягами державного бюджетного фінансування становить 1000000,00 грн., у тому числі ПДВ - 166666,67 грн.

Вартість 1 кВт*год електричної енергії визначається єдиним роздрібним тарифом на відповідний розрахунковий період, який формується згідно з нормативно-правовими актами НКРЕКП. Вартість 1 кВт*год на 01 грудня 2020 року становить - 2,883432 грн. (з ПДВ) (п.3.3.Договору).

Розрахунки cпоживача за електричну енергію здійснюються на підставі виставленого постачальником рахунка та акта приймання-передачі електричної енергії (п.4.1.Договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до плати за електричну енергію, в тому числі послуга з розподілу електричної енергії (п.4.3.Договору).

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді (п.4.4.Договору).

Рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Споживач зобов`язаний провести оплату спожитої електричної енергії у розмірі 100% від її вартості в перебігу десяти банківських днів з моменту постачання, не включаючи день постачання (на умовах післяплати) (п.4.5.Договору).

Відповідно до п.4.7. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Сума пені, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Строк (термін) постачання електричної енергії: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року (п.5.1.Договору).

Згідно з п.5.2. Договору, місце поставки (передачі) товару та надання послуг є 61002, Україна, Харківська область, м. Харків, вул. Мистецтв, 4, вул. Проскури, 12. Лабораторні корпуси РІ НАНУ (адреса замовника).

Кількість електроенергії, яку планує купити замовник, зазначається у Додатку №1 до договору (п.5.3.Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати учаснику вартість електричної енергії відпопідно до державного бюджетного фінансування.

Згідно з п.10.1 Договору, Договір діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

В той же день сторони підписали Відомості фізичних величин електроенергії на 2021 рік (Додаток №1 до Договору) (а.с.28 т.1).

Також, 06.01.2021 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник) та Радіоастрономічним інститутом Національної академії наук України (споживач) було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії №488.01/2 від 06.01.2021 (надалі - Додаткова угода).

Предметом Додаткової Угоди є удосконалення та поліпшення системи взаємовідносин щодо постачання електричної енергії споживачу. Сторони домовились здійснювати електронний документообіг між постачальником та споживачем через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (далі Система ЕДО).

Відповідно до п.3.3 Додаткової угоди обов`язковим реквізитом електронних документів є кваліфікований електронний підпис (далі КЕП), який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

КЕП має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (пункт 3.5. Додаткової угоди).

10.02.2021 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник) та Радіоастрономічним інститутом Національної академії наук України (споживач) було укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії №488.01/2 від 06.01.2021 (надалі Додаткова угода №1) (а.с.32-35 т.1).

Згідно п.2. Додаткової угоди №1 вартість 1 кВт*год електричної енергії визначається як договірна ціна та на момент проведення процедури закупівлі становить 2,083333 грн. (з ПДВ) (п.3.3.Договору).

Пунктом 4.3 Додаткової угоди №1 встановлено, що розрахунковий період за цим Договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором замовника з оператором системи розподілу/передачі.

Згідно з п.4.5 Додаткової у годи №1 оплата рахунка учасника за цим Договором має бути здійснена замовником у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 4.7 Додаткової угоди №1 у разі виникнення у замовника заборгованості за електричну енергію за цим Договором замовник повинен звернутися до учасника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою учасника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможнісгь) замовника. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання замовником графіка погашення заборгованості не звільняє замовника від здійснення поточних платежів за цим Договором. У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів учасник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії замовнику у порядку, визначеному цим Договором.

Пункт 6.1.1. Додаткової угоди №1 передбачає, що замовник зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Порядок розрахунків визначається відповідно до Комерційної пропозицій № 1ФП для замовників з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт*год на місяць (далі Комерційна пропозиція) (а.с.36-38 т.1).

Пунктом 4 Комерційної пропозиції передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії здійснюється замовником один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка замовнику, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію.

За умовами п.5 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію надається замовнику до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на попередню оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах учасника. В разі неотримання замовником рахунків учасник направляє рахунки замовнику поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими замовником з дня їх відправлення.

Відповідно до п.6 Комерційної пропозиції, звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між замовником та учасником Акту прийому-передачі електричної енергії, сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду замовника.

Пунктом 8 Комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати електричної енергії, передбачених п.5 даної комерційної пропозиції, учасник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу та 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена замовником з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання замовником.

Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок учасника.

31.01.2022 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник) та Радіоастрономічним інститутом Національної академії наук України (споживач) було укладено додаткову угоду №9-3 до договору про постачання електричної енергії №488.01/2 від 06.01.2021, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії Договору № 488.01/21 від 06.01.2021 до 28 лютого 2022 року (надалі Додаткова угода №9-3) (а.с.42-43 т.1).

В той же день, сторони погодили Відомості фізичних величин електроенергії на 2022 рік (а.с.44 т.1).

Згідно з переданими даними від AT "Харківобленерго", відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, а саме:

- за вересень 2021 року на суму 51 794,17 грн., ПДВ 20% у розмірі 10 358,83 грн., разом з ПДВ 62 153,00 грн. Відповідачем за вересень 2021 року спожито 23423 кВт*год згідно відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за вересень 2021 року було відправлено відповідачу через Систему ЕДО 08.10.2021. Строк оплати рахунку до 25.10.2021. Рахунок відповідачем не сплачено.

- за жовтень 2021 року на суму 64 819,37 грн., ПДВ 20% у розмірі 12 963,87 грн., разом з ПДВ у розмірі 77 783,24 грн. Відповідачем за жовтень 2021 року спожито 27 980 кВт*год згідно відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за жовтень 2021 року відповідачу було відправлено через Систему ЕДО 10.11.2021. Строк оплати рахунку до 24.11.2021. Рахунок відповідачем не сплачено.

- за листопад 2021 року на суму 95 780,46 грн., ПДВ 20% у розмірі 19 156,09 грн., разом з ПДВ у розмірі 114 936,55 грн. Відповідачем за листопад 2021 року спожито 37246 кВт*год згідно відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за листопад 2021 року було відправлено через Систему ЕДО 09.12.2021. Строк оплати рахунку до 23.12.2021. Рахунок відповідачем не сплачено.

04 листопада 2021 року відповідачем було сплачено за електричну енергію за вересень 2021 року на загальну суму 62 153,00 грн. згідно платіжних доручень № 1409 від 04.11.2021, № 1408 від 04.11.2021, № 1407 від 04.11.2021, № 1410 від 04.11.2021.

16 листопада 2021 року відповідачем було сплачено за електричну енергію за жовтень 2021 року на загальну суму 77 783,24 грн. згідно платіжних доручень № 1463 від 16.11.2021, № 1462 від 16.11.2021, № 1464 від 16.11.2021.

- за грудень 2021 року на суму 119 992,80 грн., ПДВ 20% у розмірі 23 998,56 грн., разом з ПДВ у розмірі 143 991,36 грн. Відповідачем за грудень 2021 року спожито 39267 кВт*год згідно відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за грудень 2021 року було відправлено відповідачу через Систему ЕДО 10.01.2022. Строк оплат рахунку до 24.01.2022. Рахунок відповідачем не сплачено.

23 грудня 2021 року відповідачем було сплачено за електричну енергію за листопад 2021 року на загальну суму 114 936,55 грн. згідно платіжних доручень № 1677 від 23.12.2021, № 1729 від 23.12.2021, № 1730 від 23.12.2021, № 1731 від 23.12.2021, № 1732 від 23.12.2021.

- за січень 2022 року на суму 132 692,59 грн., ПДВ 20% у розмірі 26 538,52 грн., разом з ПДВ у розмірі 159 231,11 грн. Відповідачем за січень 2022 року спожито 39137 кВт*год згідно відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за січень 2022 року відповідачу було відправлено через Систему ЕДО 10.02.2022. Строк оплати рахунку до 24.02.2022. Рахунок відповідачем не сплачено.

31 січня 2022 року відповідачем було сплачено за електричну енергію за грудень 2021 року у розмірі 143 991,36 грн. згідно платіжного доручення № 42 від 31.01.2022 та за січень 2022 року у розмірі 2 426,35 грн. згідно платіжного доручення № 42 від 31.01.2022.

- за лютий 2022 року на суму 119 852,90 грн., ПДВ 20% у розмірі 23 970,58 грн., разом з ПДВ у розмірі 143 823,48 грн. Відповідачем за лютий 2022 року спожито 35350 кВт*год згідно відомостей Реєстру обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за лютий 2022 року було відправлено відповідачу через Систему ЕДО 11.03.2022. Строк оплати рахунку до 24.03.2022. Рахунок відповідачем не сплачено.

17 лютого 2022 року відповідачем було сплачено за електричну енергію за січень 2022 року у розмірі 53 579,12 грн. згідно платіжного доручення №140 від 17.02.2022 (а.с.57-68,85-89 т.1).

Як стверджує позивач, станом на 01.05.2023 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору №488.01/21 від 06.01.2021 за січень-лютий 2022 року складає 247 049,12 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за спожиту електричну енергію за спірним Договором, позивач також нарахував відповідачу пеню, 3% річних та суму інфляційних втрати.

Акт звіряння розрахунків за електроенергію та рахунки на оплату пені, 3% річних та індексу інфляції позивачем було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с.69-84 т.1).

В свою чергу відповідач позов визнає частково, а саме: заборгованість за Договором за спожиту електричну енергію за період січень - лютий 2022 року у розмірі 247 049,12 грн., пеню за вересень 2022 року в розмірі 4728,48 грн., 3% річних в розмірі 8 531,83 грн. та суму індексу інфляції в розмірі 52 819,71 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Факт споживання відповідачем електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії №488.01/21 від 06.01.2021 підтверджується витягом з реєстру фактичних обсягів споживання та платіжними квитанціями про часткову оплату відповідачем спожитої електричної енергії за спірний період.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, зміна або розірвання договору допускається тільки за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами п.5 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію надається замовнику до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на попередню оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах учасника. В разі неотримання замовником рахунків учасник направляє рахунки замовнику поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими замовником з дня їх відправлення.

Як було встановлено судом, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, позивачем було проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано та виставлено відповідачу наступні рахунки за електричну енергію за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, а саме:

- за вересень 2021 року на суму 51 794,17 грн., ПДВ 20% у розмірі 10 358,83 грн., разом з ПДВ 62 153,00 грн.;

- за жовтень 2021 року на суму 64 819,37 грн., ПДВ 20% у розмірі 12 963,87 грн., разом з ПДВ у розмірі 77 783,24 грн.;

- за листопад 2021 року на суму 95 780,46 грн., ПДВ 20% у розмірі 19 156,09 грн., разом з ПДВ у розмірі 114 936,55 грн.;

- за грудень 2021 року на суму 119 992,80 грн., ПДВ 20% у розмірі 23 998,56 грн., разом з ПДВ у розмірі 143 991,36 грн.;

- за січень 2022 року на суму 132 692,59 грн., ПДВ 20% у розмірі 26 538,52 грн., разом з ПДВ у розмірі 159 231,11 грн.;

- за лютий 2022 року на суму 119 852,90 грн., ПДВ 20% у розмірі 23 970,58 грн., разом з ПДВ у розмірі 143 823,48 грн.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень, відповідачем вищевказані рахунки оплачено частково.

Доказів сплати відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію по договору №488.01/21 від 06.01.2021 за січень та лютий 2022 року у розмірі 247 049,12 грн. матеріали справи не містять.

В свою чергу відповідач позов в цій частині визнав в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та те, що заборгованість за електричну енергію відповідача перед позивачем за період з січня 2022 року по лютий 2022 року на час прийняття цього рішення складає 247 049,12 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем, вимога позивача про стягнення з відповідача 247 049,12 грн. боргу за спожиту електричну енергію за Договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 26 жовтня 2021 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 8 531,83 грн. та суму індексу інфляції за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 52 819,71 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8 Комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати електричної енергії, передбачених п.5 даної комерційної пропозиції, учасник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена замовником з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

При цьому, відповідач суму 3% річних та інфляційних втрат визнає в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та є арифметично вірними, а відтак підлягають задоволенню у цій частині.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 26 жовтня 2021 року по 24 вересня 2022 року у розмірі 46 097,86 грн.

В свою чергу відповідач частково визнає позовні вимоги позивача в цій частині, а саме пеню, нараховану позивачем за вересень 2022 року, в розмірі 4728,48 грн.

В іншій частині, як стверджує відповідач, вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню у зв`язку із закінченням строку позовної давності, який становить один рік.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

За приписами статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, у пункті 12 розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 згідно якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на зазначене, строк позовної давності щодо правовідносин в цій частині позивачем пропущено не було.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Пунктом 8 Комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати електричної енергії, передбачених п.5 даної комерційної пропозиції, учасник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу.

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені судом встановлено, що дані розрахунки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та є арифметично вірними, а відтак підлягають задоволенню у цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України (61002, м. Харків, вул. Мистецтв, 4; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 126; фактична адреса: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; , п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , МФО 351823) за Договором про постачання електричної енергії споживачу №488.01/21 від 06.01.2021 заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2022 року у розмірі 247 049 (двісті сорок сім тисяч сорок дев`ять) грн. 12 коп.

Стягнути з Радіоастрономічного інституту Національної академії наук України (61002, м. Харків, вул. Мистецтв, 4; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 126; фактична адреса: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; , на ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , МФО 351823) за Договором про постачання електричної енергії споживачу №488.01/21 від 06.01.2021 пеню за період з 26 жовтня 2021 року по 24 вересня 2022 року у розмірі 46 097 (сорок шість тисяч дев`яносто сім) грн. 86 коп., 3% річних за період з 26 жовтня 2021 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 8 531 (вісім тисяч п`ятсот тридцять одна) грн. 83 коп., індекс інфляції за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 52 819 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 5 317 (п`ять тисяч триста сімнадцять) грн. 48 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "10" листопада 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко