УХВАЛА

10 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 906/1141/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Рогач Л. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023

у справі за позовом Волицької сільської ради Житомирського району Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ"

про визнання договору укладеним та стягнення 298 420, 66 грн,

ВСТАНОВИВ:

Волицька сільська рада Житомирського району Житомирської області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" про визнання договору укладеним та стягнення 298 420, 66 грн.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 23.05.2023 відмовив у задоволенні позову, оскільки:

- позивач не дотримався процедури та порядку укладення договору оренди земельних ділянок;

- реальну можливість передати земельні ділянки площею 3,7000 га, 3,1422 га, 27,9060 га в оренду Волицька сільська рада отримала тільки 19.11.2021, 29.11.2021, 04.01.2022 відповідно, оскільки саме з цього часу спірні земельні ділянки стали об`єктом цивільних прав, а до цього не була визначена нормативна грошова оцінка такої земельної ділянки, та, як наслідок, не могла бути розрахована орендна плата;

- позивач не довів належними та допустимими доказами площу земельних ділянок, які використовує відповідач, та правильність здійсненого Волицькою сільською радою розрахунку розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати;

- позивач в розумінні статей 76- 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не довів належними засобами доказування факт самовільного зайняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" земельної ділянки площею 31,5314 га.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 04.10.2023 скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позов задовольнив частково та стягнув з відповідача кошти в сумі 171 873, 60 грн. У решті позовних вимог відмовив.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого господарського суду щодо неможливості у цьому випадку обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю та зазначив, що будь-які правові підстави для користування відповідачем земельними ділянками у період з 01.01.2018 по 31.12.2021 відсутні, а тому підлягають стягненню з відповідача безпідставно збережені кошти за період з 2019 по 2021 роки (з урахування позовної давності) в сумі 111 599, 06 грн. При цьому суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 60 274, 54 грн безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів після їх формування (за період із січня 2022 по жовтень 2022), оскільки 10 % від нормативно-грошової оцінки знаходиться в межах допустимого діапазону законодавчо визначеного розміру орендної плати, а рішення Волицької сільської ради від 16.04.2021 № 148 на час подання позовної заяви і до часу подання апеляційної скарги є чинним і ніким не скасоване, як в цілому так і в окремих частинах.

27.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 (повний текст складений 09.10.2023), в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у цій справі визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Волковицької Н. О., Мачульського Г. М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023.

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Щодо виключних випадків, які є підставою для подання касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" зазначило, що випадками касаційного оскарження постанови відповідно до частини другої статті 287 ГПК України є:

- пункт 1: суд апеляційної інстанції застосував статті 74, 76, 77 ГПК України без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 та від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19, а також без урахування висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 14.12.2018 у справі № 914/809/18, від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18 та від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16;

- пункт 3: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 74, 76 ГПК України та підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України у кондикційних зобов?язаннях в земельних правовідносинах щодо земельних ділянок, нормативно-грошову оцінку яких не проведено.

Водночас підставами касаційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" також зазначило порушення судом статей 73, 74, 76, 77, 86 ГПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), проте у касаційній скарзі не зазначило, які саме зібрані у справі докази не дослідив суд.

Щодо обов?язку реєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) та змісту касаційної скарги

Згідно із абзацом першим частини шостої статті 6 ГПК України (в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023 на час звернення з касаційною скаргою) адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Водночас Верховний Суд з?ясував, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" немає зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, що підтверджується відповіддю № 219399, сформованою 27.10.2023 засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".

Крім того, згідно із новою редакцією пункту 2 частини другої статті 290 ГПК України (в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023) у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" не відповідає зазначеним вимогам закону, адже не містить відповідних відомостей про особу, яка подає касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу, що передбачено абзацом другим частини другої статті 174 ГПК України.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" необхідно зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України, виконати вимоги пункту 2 частини другої статті 290 ГПК України, а також зазначити, які саме зібрані у справі докази не дослідив суд.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 906/1141/22 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншому учаснику справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 906/1141/22 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Рогач