РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023Справа № 910/14047/23
за позовом Дочірнього підприємства "Кюне і Нагель"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут»

про стягнення 579 709,53 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про стягнення 579 709,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410OGKRIFP016 від 04.01.2016 у частині повернення попередньої оплати, з огляду на що позивач просить суд стягнути 579 709,53 грн, з яких: 544 393,30 грн основного боргу, 10 380,76 грн 3% річних та 24 935,47 грн інфляційних втрат.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

25.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив та відповідачем у відзиві, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, 04.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» та Дочірнім підприємством "Кюне і Нагель" було укладено Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410ОGKRІFP016, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (постачальник) та Дочірнім підприємством "Кюне і Нагель" (споживач) укладено Додаткову угоду від 01.03.2019 до Договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410ОGKRІFP016 від 04.01.2016 (Додаткова угода до Договору), із п. 1 якої вбачається, що у зв`язку з впровадженням добового балансування на ринку природного газу та прийняттям змін до законодавчих актів, що регулюють постачання природного газу, Сторони дійшли згоди викласти розділи І-ХІ Договору в наступній редакції:

« 1.1. Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2019 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 150,5 тис. куб. м.

1.4. Передача газу за цим Договором здійснюється в фізичнім (их) точці системи Оператора ГТС до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

2.3. Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

2.4. Постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого Сторонами графіку до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно.

3.6. Місячна вартість газу визначається, як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ цього Договору.

3.7. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором.

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.6. У разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його вимогу.».

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Споживачем сплачено Постачальнику грошові кошти у розмірі 10 412 959,25 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень за період з січня 2016 року по січень 2022 року.

У свою чергу, відповідно до актів приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 04.01.2016 року №11410ОGKRІFP016 за період лютий 2016 року - лютий 2022 року відповідачем поставлено позивачу природний газ на загальну суму 9 868 565,95 грн.

Як вказано в позовній заяві, акт приймання-передачі від 31.01.2016 на суму 242 946,56 грн був переданий для знищення, що підтведжується актом №6 від 13.08.2020 «Про вилучення та знищення документів, не внесених до національного архівного фонду». При цьому, обставина поставки природного газу на суму 242 946,56 грн відповідно до акту приймання-передачі від 31.01.2016 відповідачем не заперечується.

Позивач зазначає, що через збройну агресію російської федерації, ведення активних бойових дій та потрапляння снаряду в логістичний склад «Гостомель», потреба у споживанні газу у ДП "Кюне і Нагель" відпала.

ДП "Кюне і Нагель" надіслало ТОВ «Київоблгаз збут» претензію вих.№КН-133/22ZJ від 21.12.2022, в якій вимагало повернути невикористаний залишок попередньої оплати за споживання газу у 7-ми денний строк з дати отримання цієї претензії, але в будь-якому випадку не пізніше 29.12.2022 (отримана ТОВ «Київоблгаз збут» 26.12.2022, що підтверджується повідомленням про вручення №982)

Однак, як зазначає позивач, відповідь на вимогу ДП "Кюне і Нагель" від відповідача не надходила та сума заборгованості сплачена не була.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410OGKRIFP016 від 04.01.2016 у частині повернення попередньої оплати, з огляду на що позивач просить суд стягнути 579 709,53 грн, з яких: 544 393,30 грн основного боргу, 10 380,76 грн 3% річних та 24 935,47 грн інфляційних втрат.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не обґрунтував свої позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Позивач зазначає, що відповідач у відзиві не надає будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 04.01.2016 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду від 01.03.2019 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410OGKRIFP016, відповідно до п. 1 якої у зв`язку з впровадженням добового балансування на ринку природного газу та прийняттям змін до законодавчих актів, що регулюють постачання природного газу, Сторони дійшли згоди викласти розділи І-ХІ Договору в новій редакції.

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 10 412 959,25 грн, а відповідач поставив позивачу природній газ загальною вартістю 9 868 565,95 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями платіжних доручень та актів приймання-передачі.

Доказів поставки природного газу на суму 544 393,30 грн, матеріали справи № 910/14047/23 не містять.

У пп. 4.2.1. Договору у редакції Додаткової угоди від 01.03.2019 визначено, що споживач здійснює 100% передплату запланованого обсягу газу на наступний місяць.

При цьому, відповідно до п. 4.6. Договору у редакції Додаткової угоди від 01.03.2019 у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його вимогу.

Судом було встановлено, що споживач звернувся до постачальника з претензією вих.№КН-133/22ZJ від 21.12.2022, в якій вимагав повернути невикористаний залишок попередньої оплати за споживання газу у 7-ми денний строк з дати отримання цієї претензії, але в будь-якому випадку не пізніше 29.12.2022.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій відповідача щодо поставки товару надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (пункт 74), "Пономарьов проти України" (пункт 43), "Агрокомплекс проти України" (пункт 166).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №904/8972/17.

У даному випадку, позивачем обрано такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару шляхом пред`явлення вимоги від 21.12.2022, що безпосередньо передбачено п. 4.6 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.03.2019.

Отже, оскільки претензію про повернення коштів направлено позивачем відповідачу 22.12.2022 та отримано відповідачем 26.12.2022, враховуючи вимоги викладені в претензії (повернути грошові кошти у семиденний строк з дати отримання цієї претензії, але в будь-якому випадку не пізніше 29.12.2022), строк повернення коштів у розмірі 544 393,30 грн станом на момент розгляду справи є таким, що настав.

Так, відповідачем не надано доказів повернення позивачу грошових коштів у розмірі 544 393,30 грн, не надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача обов`язку з повернення зазначених коштів, з огляду на що суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 544 393,30 грн попередньої оплати підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 24 935,47 грн інфляційних втрат за період з 03.01.2023 по 30.06.2023 нарахованих на суму 544 393,30 грн та 10 380,76 грн 3% річних за період з 03.01.2023 по 22.08.2023 нарахованих на суму 544 393,30 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відтак, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, що міститься у позові, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 24 935,47 грн інфляційних втрат та 10 380,76 грн 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (04108, місто Київ, проспект Свободи, будинок 2Г, літ. А; ідентифікаційний код: 39592941) на користь Дочірнього підприємства "Кюне і Нагель" (08290, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Садова, будинок 26-А; ідентифікаційний код: 24596990) 544 393 (п`ятсот сорок чотири тисячі триста дев`яносто три) грн 30 коп. основного боргу, 10 380 (десять тисяч триста вісімдесят) грн 76 коп. 3% річних, 24 935 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) грн 47 коп. інфляційних втрат та 8 695 (вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн 64 коп. судового збору

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева