ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. Справа№ 910/8171/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

у присутності представників сторін:

арбітражний керуючий - Шендера О.М. - посвідчення,

від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» - Хоптар Ж.О. - довіреність,

розглянувши матеріали апеляційної скарги арбітражного керуючого Шендери Олени Миколаївни

на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року

(повний текст складено 18.07.2023 року)

у справі № 910/8171/21 (суддя Пасько М.В.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року по справі № 910/8171/21 задоволено заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі по тексту - АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», АТ «Ощадбанк», банк) від 26.05.2023 року про закриття провадження у справі. Закрито провадження у справі № 910/8171/21 на підставі ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства та припинено дію мораторію з 11.07.2023 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий Шендера О.М. (надалі по тексту - апелянт) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року по справі № 910/8171/21 та направити справу на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Також апелянт в апеляційній скарзі клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що суперечить меті запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб.

Апелянт зазначає, що на його думку, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісну поведінку боржника у матеріалах справи не міститься. Навпаки, фізична особа яка має борги звернулася до суду з метою скористатися своїм правом на реабілітацію.

Апелянт стверджує, що боржником та арбітражним керуючим у відповідності до норм Кодексу України з процедур банкрутства виконано всі обов`язки в повному обсязі, що також виключає недобросовісну поведінку арбітражного керуючого Шендери О.М. у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Таким чином, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, справа направленню на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шендери О.М. передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Полякова Б.М., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 року витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8171/21 за заявою ОСОБА_1 (надалі по тексту - боржник) про неплатоспроможність та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Шендери О.М. на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі №910/8171/21 до надходження матеріалів справи № 910/8171/21 до Північного апеляційного господарського суду.

30.08.2023 року від господарського суду міста Києва на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 року надійшли матеріали справи №910/8171/21 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шендери О.М. на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21 залишено без руху.

26.09.2023 року на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 року клопотання арбітражного керуючого Шендери О.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21 задоволено. Поновлено арбітражному керуючому Шендері О.М. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Шендери О.М. на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21. Розгляд апеляційної скарги арбітражного керуючого Шендери О.М. призначено на 08.11.2023 року.

25.10.2023 року через відділ документообігу суду від АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шендери О.М. залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21 - без змін.

Обґрунтовуючи поданий відзив, представник наголошує, на недобросовістності боржника, та вказує, що у даній справі, скасовуючи ухвалу господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року, якою було затверджено план реструктуризації боржника ОСОБА_1 , Північний апеляційний господарський суд у постанові від 14.03.2023 року зазначив, що відповідно до приписів ч.ч. 7, 8 ст. 123, 124, ч. 8 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа).

Таким чином, представник банку, з урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції під час перегляду ухвали місцевого суду від 28.09.2022 року про затвердження плану реструктуризації у даній справі обставин, вважає поведінку боржника недобросовісною, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі №910/8171/21 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 за ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

08.11.2023 року в судове засідання з`явився апелянт та представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» та надали усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 08.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.

Відповідно до ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможний сплатити борг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі № 910/8171/21 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Шендеру О.М..

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року затверджено план реструктуризації боргів боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 року скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року, а справу передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

26.05.2023 року від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшло клопотання про закриття провадження по справі № 910/8171/21 на підставі ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подана заява мотивована тим, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року по справі № 910/8171/21 задоволено заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», від 26.05.2023 року про закриття провадження у справі. Закрито провадження у справі № 910/8171/21 на підставі ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства та припинено дію мораторію з 11.07.2023 року.

Зазначена ухвала суду і переглядається в апеляційному порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги арбітражної керуючої Шендера О.М. слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року по справі № 910/8171/21 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства «Відновлення платоспроможності фізичної особи» (ст. 114 Кодексу України з процедур банкрутства)

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Так, ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Враховуючи, що основним призначенням ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства є припинення реабілітації очевидно недобросовісного боржника та можливість її застосування з власної ініціативи суду, господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за цією нормою, тому з власної ініціативи, зокрема розглядаючи інформацію керуючого реструктуризацією про результати перевірки майнового стану боржника або вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Виокремивши певний перелік підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства , законодавець у абзаці п`ятому цієї норми акцентує на спеціальних наслідках її реалізації - неможливості протягом року повторно скористатися судовою процедурою неплатоспроможності для очевидно недобросовісного боржника. Тому, перелік підстав для закриття провадження у справі за ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства слід тлумачити як вичерпний лише в аспекті застосування передбачених цією ж нормою обмежувальних наслідків такого закриття.

Само по собі клопотання зборів кредиторів про закриття провадження/перехід до наступної судової процедури, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення господарським судом такого клопотання.

Порівняльний аналіз положень ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства з іншими нормами, що регламентують закриття провадження на стадії реструктуризації боргів свідчить про те, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування. Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства у такому випадку закриття провадження у справі є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав з якими Кодекс України з процедур банкрутства пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 116 Кодексу з процедур банкрутства, якщо протягом трьох місяців з дня постановления ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

У разі неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, після спливу цього строку повинен у судовому засіданні з`ясувати позиції сторін та крізь призму судового контролю оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року затверджено план реструктуризації боргів боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 року скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, скасовуючи ухвалу господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року у справі №910/8171/21, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до приписів ч. ч. 7, 8 ст. 123, ст. 124, ч. 8 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа).

Таким чином, особа, яка звертається з заявою про свою неплатоспроможність не повинна зловживати своїми процесуальними правами (а саме вчасно виконувати покладенні на неї обов`язки Кодексу України з процедур банкрутства, подавати на вимогу суду документи, інше) та матеріальними (цивільними) правами (вчиняти дії з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах).

Наслідком зловживання особою своїми обов`язками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність на один рік та без строку, якщо боржник вчиняв дії, які перешкоджають подальшому провадженню у процедурі неплатоспроможності.

В даній справі при попередньому розгляді апеляційним судом встановлено, недобросовісність боржника ОСОБА_1 , що виявлялась в наданні суду декларації про майновий стан із зазначенням неповної та недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї.

Крім того апеляційним судом було зауважено, що судом першої інстанції було проігноровано те, що, як вбачається з матеріалів справи, договір позики між боржником ОСОБА_1 та кредитором у справі ОСОБА_3 на суму 597 000 грн., на підставі якого ґрунтуються затверджені судом грошові вимоги останнього, як кредитора боржника у даній справі, був укладений 20.12.2019 року. На дату укладення зазначеної угоди заборгованість боржника ОСОБА_1 перед AT "Ощадбанк", яка виникла у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поруки № 42/2 від 27.03.2008 року та стягнена згідно рішення суду № 2-2229/10 від 25.05.2010 не була погашена у повному обсязі (залишок заборгованості складав 345 865,78 грн).

Колегія суддів зауважує, що боржник позичені у ОСОБА_3 кошти не спрямував на погашення боргу перед Банком, а у травні 2021 звернувся до суду з заявою про свою неплатоспроможність.

Тобто, боржник маючи заборгованість перед Банком укладає угоду, за якою бере в борг суму, яка фактично є більшою за борг перед першим кредитором, та звертається до суду з заявою про свою неплатоспроможність, де первинний кредитор не буде мати вирішального голосу.

Підсумовуючи постанову від 14.03.2023 року колегія суддів прийшла до висновку, що місцевим судом не в повній мірі були дослідженні надані Банком докази неналежного виконання боржником своїх обов`язків та не було оцінено укладений боржником договір позики, який може буди "використований на зло", контрагентами.

Вказана постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 року є чинною станом на день прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції, з урахуванням обставин встановлених Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 року дійшов вірного висновку про задоволення клопотання АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 26.05.2023 року та закриття провадження у справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому апелянт в більшості своїх доводів апеляційної скарги посилається саме на належне виконання ним (арбітражним керуючим) своїх обов`язків, однак, суд першої інстанції не давав оцінку діям арбітражного керуючого в оскаржуваній ухвалі та закрив провадження саме з підстав встановлених фактів недобросовістності боржника, а не з підстав неналежного виконання своїх обов`язків арбітражним керуючим.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права місцевим судом.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шендери Олени Миколаївни на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/8171/21 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/8171/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 14.11.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков