ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023м. ДніпроСправа № 904/4061/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Когутенко М.Г.;

від відповідача: Кузьміна І.С.;

від третьої особи-1: Вагнер Д.В.;

від третьої особи-2: Ішутко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (м.Дніпро)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

та за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Дочірньої компанії "Газ України" "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

про зобов`язання повернути в натурі природний газ в обсязі 124 170,947 тис. куб. м

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Акціонере товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - відповідач) повернути позивачу в натурі природний газ в обсязі 124 170,947 тис. куб. м.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі у квітні-червні 2006 року було спожито природний газ в обсязі 517 734,748 тис, куб. м, з них 124 170,947 тис. куб. м. було спожито населенням Дніпропетровської області. Попри зазначене, ВАТ "Укрнафта" не здійснювала постачання природного газу населенню у квітні-червні 2006 року ані шляхом укладення договорів безпосередньо з газопостачальними організаціями на виконання рішення правління НАК "Нафтогаз України", оформленого протоколом № 54 від 14.04.2006, ані шляхом укладення договору з НАК "Нафтогаз України" на виконання вимог статті 4 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" та постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001. У зв`язку з цим у квітні-червні 2006 року склалася ситуація, коли природний газ обсягом 124 170, 947 тис. куб. м був спожитий населенням Дніпропетровської області, проте такі обсяги природного газу ВАТ "Укрнафта" для споживання населенням фактично не постачало;

- у грудні 2020 року НАК "Нафтогаз України" були вчинені дії на врегулювання дисбалансу, який виник у зв`язку із споживанням населенням у квітні-червні 2006 року природного газу з ресурсу ВАТ "Укрнафта" в обсязі 517 734,748 тис. куб. м, з них 124 170, 947 тис. куб. м населенням Дніпропетровської області;

- ВАТ "Дніпропетровськгаз", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" у 2006 році здійснювало постачання населенню Дніпропетровської області природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом ПГ № 347. З цією метою між ДК "Газ України" та АТ "Дніпропетровськгаз" був укладений договір від 19.12.2005 № 06/05-1843, який передбачав реалізацію природного газу для потреб населення у 2006 році. Відповідно до наданої ДК "Газ України" інформації у квітні-червні 2006 року постачання природного газу згідно з договором від 19.12.2005 №06/05-1843 не здійснювалась та, відповідно, оплата за поставлений природний газ у зазначеному періоді не надходила;

- ВАТ "Укрнафта" не уклало договір та не постачало природний газ для забезпечення потреб населення Дніпропетровської області у квітні-червні 2006 року. Водночас, згідно з даними ОДУ ДК "Укртрансгаз" у квітні-червні 2006 року населенням Дніпропетровської області був спожитий природний газ обсягом 124 170, 947 тис. куб. м, постачальником якого був АТ "Дніпропетровськгаз". Із зазначеного слідує, що АТ "Дніпропетровськгаз" здійснило відбір та постачання природного газу населенню у квітні-червні 2006 року обсягом 124 170,947 тис. куб. м без документального оформлення;

- оскільки НАК "Нафтогаз" в силу приписів абзацу 10 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 179 є постачальником природного газу для забезпечення потреб населення України, враховуючи факт виникнення дефіциту обсягів природного газу у НАК "Нафтогаз України" саме у НАК "Нафтогаз України" існує обов`язок щодо врегулювання такого дефіциту;

- враховуючи вищевикладене, НАК "Нафтогаз України" вимушено було відшкодувати АТ "Укртрансгаз" дефіцит природного газу, який виник внаслідок безпідставного відбору АТ "Дніпропетровськгаз" природного газу в обсязі 124 170, 947 тис. куб. м. Зазначене спричинило завдання НАК "Нафтогаз України" збитків у вигляді втрати означеного обсягу природного газу.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.08.2023. Крім того, вказаною ухвалою суду було залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб-1,2 які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та Дочірню компанію "Газ України" "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 38242/23 від 01.08.2023), в якій він просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 07.08.2023 в режимі відеоконференції з використанням системи "EаsyCon".

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 01.08.2023 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (з використанням системи "EаsyCon") було задоволено судом.

Від третьої особи-2 засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 38514/23 від 02.08.2023), в якій вона просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 07.08.2023 в режимі відеоконференції з використанням системи "EаsyCon".

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 03.08.2023 заяву третьої особи-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (з використанням системи "EаsyCon") було задоволено судом.

У підготовче засідання 07.08.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

У вказаному засіданні представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у підготовчому засіданні 07.08.2023 судом протокольно було оголошено перерву до 07.09.2023.

Від третьої особи-2 засобами електронного зв`язку та поштовим зв`язком надійшли пояснення по справі (вх. суду № 40763/23 від 14.08.2023; вх. суду № 42317/23 від 22.08.2023), в яких вона просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в натурі природний газ в обсязі 124 170 грн. 947 тис. куб. м, посилаючись на таке:

- ВАТ "Дніпропетровськгаз", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", у 2006 році здійснювало постачання природного газу населенню Дніпропетровської області на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом ПГ № 347;

- між ДК "Газ України" та АТ "Дніпропетровськгаз" був укладений договір № 06/05-1843 від 19.12.2005, який передбачав реалізацію природного газу для потреб населення у 2006 році;

- за наявною у ДК "Газ України" інформацією у квітні-червні 2006 року постачання природного газу, згідно з договором № 06/05-1843 від 19.12.2005, не здійснювалось та, відповідно, акти приймання-передачі газу сторонами договору не підписувались;

- у даних правовідносинах наявні підстави для притягнення АТ "Дніпропетровськгаз" до господарсько-правової відповідальності із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування (стягнення) збитків, про що свідчить наявність складу цивільного правопорушення.

Від третьої особи-1 надійшли пояснення по справі (вх. суду № 43116/23 від 25.08.2023), в яких третя особа-1 просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 "Про забезпечення споживачів природним газом" (в редакції від 01.01.2006) (далі - Постанова КМУ № 1729 від 27.12.2001) та Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було встановлено, що НАК "Нафтогаз України" забезпечує потребу населення в природному газі з ресурсів газу, видобутого державними газовидобувними підприємствами (в тому числі ВАТ "Укрнафта") та інших ресурсів природного газу НАК "Нафтогаз України". Натомість у державних газовидобувних підприємств був обов`язок здійснювати продаж природного газу власного видобутку виключно для потреб населення. Натомість ВАТ "Укрнафта" звернулася з позовом до АТ "Укртрансгаз", в якому просила зобов`язати АТ "Укртрансгаз" підписати акти приймання-передачі природного газу, направлені їй на підписання супровідними листами ВАТ "Укрнафта" від 21.06.06 № юр-1054, від 21.06.06 № юр-1055, від 20.07.06 №юр-1125, в яких зазначається про передачу до системи магістрального трубопроводу природного газу 639 686, 995 тис. м. куб. газу. Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 32/290 від 10.08.2006, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2006 позов ВАТ "Укрнафта" задоволено. Внаслідок зазначеного ВАТ "Укрнафта" не було укладено з НАК "Нафтогаз України" договору на продаж газу власного видобутку для потреб населення у 2006 році, а видобутий газ був переданий на зберігання до підземних сховищ газу;

- НАК "Нафтогаз України" надано до ОДУ ДК "Укртрансгаз" розрахункові баланси надходження та розподілу природного газу на квітень-червень 2006 року, зі змісту яких вбачається, що: у квітні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Івано-Франківської, Полтавської, Сумської, Харківської та Чернігівської областей в обсязі 178,21 млн. куб. м. буде здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта"; у травні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Полтавської, Чернігівської, Дніпропетровської, Сумської, Харківської, Івано-Франківської та Полтавської областей в обсязі 192,58 млн. куб. м. буде здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта"; у червні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Івано-Франківської, Київської, Львівської, Миколаївської, Полтавської, Сумської, Харківської, Чернівецької та Чернігівської областей в обсязі 188,79 млн. куб. м. буде здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта";

- нормативне регулювання дає підстави встановити, що у квітні-червні 2006 року населенням України було спожито природний газ: у квітні 2006 року населенням спожито 1 385 720,913 тис. куб. м. (1 654 041,247 тис. куб. м - 268 320 334 тис куб. м (притоки/відтоки) природного газу, з яких: 1 169 487,931 тис. куб. м з ресурсу ДК "Газ України"; 43 173,766 тис. куб. м з ресурсу ДАТ "Чорноморнафтогаз"; 5 069,165 тис. куб. м з ресурсу інших постачальників; 167 990,051 тис. куб. м з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі Дніпропетровської (74 713,154 тис. куб. м), Полтавської (49 239,514 тис. куб. м) та Сумської (44 037,383 тис. куб. м) областей; у травні 2006 року населенням спожито 709 351,977 тис. куб. м (804 128,920 тис. куб. м - 94 776,943 тис. куб. м (притоки/відтоки) природного газу, з яких: 487 044,384 тис. куб. м з ресурсу ДК "Газ України"; 25 512,232 тис. куб. м з ресурсу ДАТ "Чорноморнафтогаз"; 2 110,350 тис. куб. м з ресурсу інших постачальників; 194 685,011 тис. куб. м з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі Дніпропетровської (35 845,954 тис. куб. м), Івано-Франківської (23 563,643 тис. куб. м), Львівської (47 386,244 тис. куб. м), Полтавської (17 221,496 тис. куб. м), Сумської (21655,955 тис. куб. м), Харківської (31 897,833 тис. куб. м) та Чернігівської (17 113,890 тис. куб. м) областей; у червні 2006 року населенням спожито 393 957,016 тис. куб. м (555 633,446 тис. куб. м - 161 676,430 тис. куб. м (притоки/відтоки) природного газу, з яких: 226 832,195 тис. куб. м з ресурсу ДК "Газ України"; 12 146,909 тис. куб. м з ресурсу ДАТ "Чорноморнафтогаз"; 155 059,686 тис. куб. м з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі Дніпропетровської (13 611,839 тис. куб. м), Івано-Франківської (16 955,643 тис. куб. м), Львівської (36 697,543 тис. куб. м), Полтавської (11 337,262 тис. куб. м), Сумської (11023,597 тис. куб. м), Харківської (13 586,316 тис. куб. м), Чернігівської (11 199,926 тис. куб. м), Київської (23 842,452 тис. куб. м), Миколаївської ( 9 000,141 тис. куб. м) та Чернівецької (7 805,277 тис. куб. м) областей;

- з гідно з даними ОДУ ДК "Укртрансгаз" всього з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі у квітні-червні 2006 року було спожито природний газ в обсязі 517 734,748 тис. куб. м., з них 124 170,947 тис, куб, м було спожито населенням Дніпропетровської області. Попри зазначене, ВАТ "Укрнафта" не здійснювала постачання природного газу населенню у квітні-червні 2006 року. У зв`язку з цим, у квітні-червні 2006 року склалася ситуація коли природний газ обсягом 124 170,947 тис. куб. м був спожитий населенням Дніпропетровської області, проте такі обсяги природного газу ВАТ "Укрнафта" для споживання населенням фактично не постачало;

- в листопаді 2016 року ВАТ "Укрнафта" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до АТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" з вимогою зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди ВАТ "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м, в тому числі 517 734,748 тис.куб. м видобутку квітня-червня 2006 року;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, залишеним без змін судом касаційної інстанції (постанова від 19.05.2014) позов ВАТ "Укрнафти" був задоволений. У січні 2020 року АТ "Укртрансгаз" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20 01 2011 у справі № 6/521 здійснило повернення (з іншого ресурсу ніж ресурс ПАТ "Укрнафта" 2006 року видобутку) ПАТ "Укрнафта" 2 061 805,134 тис. куб. м природного газу.

- 23.12.2020 АТ "Укртрансгаз" направило АТ НАК "Нафтогаз України" претензію №1001ВИХ-Н-20-1108 про відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення природного газу в обсязі 517 734,748 тис. куб. м. АТ НАК "Нафтогаз України" визнало претензію обґрунтованою та здійснило відшкодування понесених АТ "Укртрансгаз" збитків, шляхом повернення АТ "Укртрансгаз" 517 734,748 тис. куб. м природного газу, що підтверджується актом приймання-передачі газу ПСГ АТ "Укртрансгаз" № 1-ПР 538 від 29.12.2020 та роздруківкою торгового сповіщення з інформаційної платформи оператора газосховищ від 29.12.2020. Таким чином, у грудні 2020 НАК "Нафтогаз України" були вчинені дії на врегулювання дисбалансу, який виник у зв`язку зі споживанням населенням у квітні - червні 2006 року природного газу з ресурсу ВАТ "Укрнафта" в обсязі 517 734,748 тис. куб. м., з них 124 170,947 тис. куб. м. населенням Дніпропетровської області.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 43425/23 від 28.08.2023), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивач у позовній заяві зазначає, що в грудні 2020 року НАК "Нафтогаз України" були вчинені дії на врегулювання дисбалансу, який виник у зв`язку із споживанням населенням у квітні - червні 2006 року природного газу з ресурсу ВАТ "Укрнафта" в обсязі 517 734,748 тис. куб. м., з них 124 170, 947 тис. куб. м. населенням Дніпропетровської області. Постачальником вказаного природного газу населенню був АТ "Дніпропетровськгаз", отже саме АТ "Дніпропетровськгаз" здійснило відбір та постачання природного газу населенню у квітні - червні 2006 року без документального оформлення. НАК "Нафтогаз України" вимушено було відшкодувати АТ "Укртрансгаз" дефіцит природного газу, який виник внаслідок безпідставного відбору АТ "Дніпропетровськгаз" природного газу. Зазначене спричинило завдання НАК "Нафтогаз України" збитків у вигляді втрати означеного обсягу природного газу. На думку позивача, вина АТ "Дніпропетровськгаз" полягає у безпідставному невжитті заходів щодо врегулювання або компенсації вартості дефіциту обсягів природного газу, який виник у квітні - червні 2006 року у постачальника природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської області;

- позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками;

- пунктом 2.1. договору № 06/05-1843 визначено, що постачальник передає покупцеві у 2006 році газ, з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), в обсязі до 360 649,000 тис. куб. м, в тому числі: квітень - 68162,000 тис. куб. м, травень - 25 773,000 тис. куб. м, червень - 14 675,000 тис. куб. м;

- до договору № 06/05-1843 підписані додаткова угода № 1 від 25.04.2006 щодо ціни газу з 01.05.2006, додаткова угода № 2 від 31.05.2006 щодо ціни газу з 01.06.2006, додаткова угода № 3 від 23.06.2006 щодо ціни газу з 01.07.2006, додаткова угода № 4 від 31.10.2006 щодо ціни газу з 01.11.2006. Доказів внесення змін до договору № 06/05-1843 в частині зміни місяців постачання газу чи доказів дострокового розірвання або припинення дії договору позивач не надав, на існування таких обставин не посилався. Відповідач акцентує увагу на тому, що листи про розірвання цього договору до нього не надходили. Таким чином, у спірний період існували договірні відносини між відповідачем та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", за якими остання взяла на себе зобов`язання забезпечити відповідача ресурсом газу для подальшої реалізації населенню, а відповідач взяв на себе зобов`язання по оплаті поставленого газу. Договір на поставку природного газу між відповідачем та ВАТ "Укрнафта" не укладався;

- у пункті 1.2 протоколу засідання правління НАК "Нафтогаз України" № 54 від 14.04.2006 постановлено ДК "Газ України" в дводенний термін довести до відома ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Полтавагаз" та ВАТ "Сумигаз", що з квітня постачання газу для потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей будуть здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта". Проте, доказів надсилання такого повідомлення відповідачу позивач не надав;

- у пункті 1.3 протоколу засідання правління НАК "Нафтогаз України" № 54 від 14.04.2006 постановлено ВАТ "Укрнафта" протягом 5 днів укласти договори з ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Івано-Франківськгаз", ВАТ "Миколаївгаз", ВАТ "Полтавагаз", ВАТ "Сумигаз", ВАТ "Черкасигаз" на поставку у 2006 році, починаючи з квітня, газу для потреб населення і ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта". Вказані договори між ВАТ "Укрнафта" та ВАТ "Дніпропетровськгаз" укладені не були;

- АТ "НАК "Нафтогаз України" зверталося з позовом до ВАТ "Укрнафта" про укладення договору поставки щодо придбання обсягів природного газу видобутку 2006 року в судовому порядку; рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2006 у справі №18/228, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2006, у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, ВАТ "Дніпропетровськгаз" не був ініціатором постачання у спірний період природного газу, належного ВАТ "Укрнафта". Зміни до діючого договору постачання природного газу договору № 06/05-1843 не вносилися. Інші постачальники не укладали з ВАТ "Дніпропетровськгаз" договорів на поставку газу населенню у спірний період;

- у позовній заяві позивач зазначає, що спірні збитки виникли у позивача з моменту відшкодування ним на користь АТ "Укртрансгаз" дефіциту природного газу згідно з актом №1-ПР 538 від 29.12.2020. У претензії № 1001ВИХ-Н-20-1108 від 23.12.2020 АТ "Укртрансгаз" заявило вимогу до АТ "НАК "Нафтогаз України" про відшкодування завданої шкоди шляхом повернення природного газу в обсязі 517 734,748 тис. куб. м. природного газу, посилаючись на те, що внаслідок дій саме АТ "НАК "Нафтогаз України" та з вини останнього АТ "Укртрансгаз" понесло вказані збитки. АТ "НАК "Нафтогаз України" у відповіді на претензію добровільно визнало вказані вимоги обґрунтованими. Погодження визнання претензії підтверджено витягом з протоколу засідання правління АТ "НАК "Нафтогаз України" № 538 від 23.12.2020;

- відповідач акцентує увагу на тому, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що спірні обсяги природного газу реалізовувалися населенню, а не для власних потреб ВАТ "Дніпропетровськгаз". Постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 саме на НАК "Нафтогаз України" через Дочірню компанію "Газ України" покладено обов`язок здійснювати реалізацію природного газу населенню. Рішення правління НАК "Нафтогаз України", оформлене протоколом № 54 від 14.04.2006, є актом органу управління НАК "Нафтогаз України", а не актом чинного законодавства України Доказів повідомлення ВАТ "Дніпропетровськгаз" про те, що спірні обсяги природного газу транспортуються та передаються поза межами договору № 06/05-1843 та фактично належать ВАТ "Укрнафта" позивачем не надано;

- враховуючи викладене та беручи до уваги наявність договірних відносини по забезпеченню газом населення на 2006 рік, які існували між ВАТ "Дніпропетровськгаз" та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001, в діях АТ "Дніпропетровськгаз" відсутнявина у заподіянні шкоди НАК "Нафтогаз України", яка є одним з трьох елементів складу цивільного правопорушення, що унеможливлює застосування до відповідача цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків, тому відсутні підстави для задоволення позову;

- відповідач звертає увагу на постанову Верховного Суду від 22.12.2022 по справі №917/1216/21 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про повернення природного газу в натурі, за результатами розгляду якої Господарський суд Полтавської області, з яким погодився суд апеляційної інстанції, у задоволенні позову відмовив, пославшись на відсутність вини відповідача у завданих позивачу збитках, а також на обов`язок Національної акціонерної компанії забезпечити потреби населення в природному газі та наявність відповідних договірних відносин з постачання природного газу між дочірньою компанією позивача та відповідачем.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 45180/23 від 05.09.2023), в якій він вказує про те, що вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовних вимог, посилаючись на таке:

- факт наявності у ДК "Газ України" договору із ДК "Газ України" на реалізацію природного газу для потреб населення у 2006 році не має жодного значення з точки зору доведення факту здійснення поставки газу;

- договір та інші правочини за своєю сутністю є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та свідчать про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне здійснення. Факт здійснення господарської операції підтверджується не укладенням договору, а вчиненням фактичних дій, що спричиняють рух активів та капіталу. ДК "Газ України" не здійснювала постачання природного газу відповідачу у спірний період, не розпоряджалась своїм майном як його власник. Договором, укладеним між третьою особою-2 та відповідачем, передбачено, що приймання-передача газу оформлюється актами приймання-передачі, які складаються АТ "Дніпропетровськгаз";

- єдиним первинним документом, який може підтвердити факт здійснення господарської операції отримання природного газу може бути акт приймання-передачі природного газу, який має бути складений між відповідачем та ДК "Газ України". Однак, матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак факт передачі товару не відбувся;

- у даних правовідносинах наявні підстави для притягнення АТ "Дніпропетровськгаз" до господарсько-правової відповідальності із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування (стягнення) збитків, про що свідчить наявність складу цивільного правопорушення, а саме таких його складових:

1) наявність протиправної поведінки АТ "Дніпропетровськгаз": протиправна поведінка АТ "Дніпропетровськгаз" полягає у безпідставному відібранні з газотранспортної системи у квітні-червні 2006 року природного газу в обсязі 124 170, 947 тис. куб. м;

2) наявність завданих збитків НАК "Нафтогаз України": внаслідок наведених протиправних дій АТ "Дніпропетровськгаз" були завдані збитки НАК "Нафтогаз України", які полягають у втраті НАК "Нафтогаз України" 124 170, 947 тис. куб. м природного газу, що підтверджується, зокрема, тим, що НАК "Нафтогаз України" у грудні 2020 року на виконання претензії АТ "Укртрансгаз" від 23.12.2020 №1001ВИХ-Н-20-1108 здійснило повернення АТ "Укртрансгаз" 517 744, 748 тис. куб. м природного газу, що включає 124 170,947 тис. куб. м, який помилково вважався спожитим населенням у квітні-червні 2006 року з ресурсу ВАТ "Укрнафта", з власного ресурсу, що підтверджується актом приймання-передачі газу в ПСГ АТ "Укртрансгаз" № 1-ПР 538 від 29.12.2020 та роздруківкою торгового сповіщення з інформаційної платформи оператора газосховищ від 29.12.2020;

3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою НАК "Нафтогаз України" та завданими збитками, а саме: АТ "Укртрансгаз" на виконання розрахункових балансів надходжень та розподілу природного газу на квітень-червень 2006 року здійснило транспортування 124 170, 947 тис. куб. м природного газу до точок входу до газорозподільчих мереж в Дніпропетровській області. Джерелом постачання в ГТС цих 124 170, 947 тис. куб. м. природного газу був ресурс власного видобутку ВАТ "Укрнафта", яке передало цей ресурс в ГТС для подальшого розпорядження. На виконання судового рішення у справі № 6/521 та повернення ВАТ "Укрнафта" природного газу, який у квітні-червні 2006 року помилково вважався поставленим для забезпечення потреб населення України з ресурсу останнього, АТ "Укртрансгаз" здійснено повернення природного газу з власного ресурсу. НАК "Нафтогаз України" на відшкодування врегулювання АТ "Укртрансгаз" дефіциту природного газу за результатами споживання газу населенням України у квітні-червні 2006 року здійснив повернення АТ "Укртрансгаз" природного газу в обсязі 517 734,748 тис. куб. м. (у тому числі 124 170, 947 тис. куб. м). Водночас, саме АТ "Дніпропетровськгаз" здійснило відбір природного газу в обсязі 124 170, 947 тис. куб. м без документального оформлення та не здійснило врегулювання дефіциту обсягів природного газу у квітні - червні 2006 року, що виник у зв`язку з цим;

4) наявність вини АТ "Дніпропетровськгаз": вина АТ "Дніпропетровськгаз" полягає у безпідставному невжитті заходів щодо врегулювання або компенсації вартості дефіциту обсягів природного газу, який виник у квітні - червні 2006 року у постачальника природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської області. Враховуючи те, що в діях АТ "Дніпропетровськгаз" наявні усі складові цивільного правопорушення, наявні підстави для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності відповідно до статей 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування (стягнення) збитків, шляхом повернення НАК "Нафтогаз України" 124 170,947 тис. куб. м. природного газу.

У підготовче засідання 07.09.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

У вказаному засіданні судом було відзначено, що матеріали справи не містять заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву та строк для їх надання не закінчився.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчувався 29.09.2023, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд вважав за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 07.09.2023 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: по 29.10.2023 включно; у підготовчому засіданні 07.09.2023 судом протокольно було оголошено перерву до 03.10.2023.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 48394/23 від 22.09.2023), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- діючим під час спірних відносин законодавством було передбачено, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснює реалізацію природного газу населенню через дочірню компанію "Газ України". Так, з метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків Кабінетом Міністрів України 27.12.2001 було прийнято постанову № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом", якою затверджено Порядок забезпечення споживачів природним газом. У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" (в редакції від 01.01.2006 на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729) передбачено, що потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" та іншими господарськими товариствами, частка держави в статутному фонді яких перевищує 50 відсотків акцій, а також господарськими товариствами, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, та іншими господарськими товариствами, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

- постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 визначено, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснює реалізацію природного газу населенню, установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, підприємствам комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств (в обсягах, що використовуються на виробництво електричної енергії, а також теплової енергії для населення, бюджетних установ та організацій, за умови ведення ними окремого бухгалтерського обліку та приладового обліку тепла і гарячої води, поставлених зазначеним споживачам) через дочірню компанію "Газ України", Дочірнє підприємство "Газ-тепло" та суб`єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом;

- у наказі НАК "Нафтогаз України" № 762 від 30.12.2005 "Про порядок забезпечення споживачів природним газом у 2006 році", який прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729, визначено, що природний газ з ресурсів НАК "Нафтогаз України", що складається з газу, закупленого у газодобувних підприємств, які знаходяться в корпоративному управлінні Компанії, у інших газодобувних підприємств, та газу, отриманого за зовнішньоекономічними контрактами, реалізовувати через дочірню компанію "Газ України", Дочірнє підприємство "Газ-тепло", Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" та за прямими договорами Компанії;

- у наказі НАК "Нафтогаз України" № 762 від 30.12.2005 також установлено, що потреба в природному газі населення, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, задовольняються з ресурсів газу НАК "Нафтогаз України", закупленого у газодобувних підприємств, які знаходяться в корпоративному управлінні НАК "Нафтогаз України" (в тому числі ДК "Укргазвидобування"), закупленого в інших газодобувних підприємств, а в разі його нестачі - з ресурсів газу НАК "Нафтогаз України", отриманого за зовнішньоекономічними контрактами;

- 19.12.2005 між ВАТ "Дніпропетровськгаз" (правонаступником якого є АТ "Дніпропетровськгаз") та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" укладений договір на постачання природного газу № 06/05-1843 з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей (далі - договір № 06/05-1843), відповідно до умов якого ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" взяло на себе зобов`язання забезпечити відповідача ресурсом газу для подальшої реалізації населенню, а відповідач зобов`язався сплатити за поставлений ресурс газу;

- відповідач зазначає, що Національна комісія регулювання електроенергетики України постановою № 759 від 12.07.2000 "Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств" з наступними змінами та доповненнями, затвердила алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств. Так, Газопостачальне підприємство має право відкрити лише один поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Не допускається зарахування коштів за використаний природний газ від споживачів на інші рахунки. Газопостачальне підприємство доручає уповноваженому банку самостійно (без платіжних доручень) здійснювати розподіл коштів, що надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства згідно з нормативом розподілу коштів, що обов`язково зазначається у договорі про банківське обслуговування поточного рахунку зі спеціальним режимом використання;

- відповідно до вимог постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 759 від 12.07.2000 "Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств" ВАТ "Дніпропетровськгаз", як газопостачальне підприємство, здійснювало розрахунок за поставлений природний газ з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", у тому числі і в спірні періоди 2006 року, з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання. Так, на виконання умов договору від 19.12.2005 № 06/05-1843 та з врахуванням Постанов НКРЕ ВАТ "Дніпропетровськгаз" перерахувало на поточний рахунок ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зі спеціальним режимом використання кошти в спірні періоди 2006 року, що підтверджується позивачем по справі, який надав до позовної заяви оборотно-сальдову відомість по ПАТ "Дніпропетровськгаз" за договором постачання природного газу для потреб населення;

- відповідач звертає увагу суду на те, що ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" кошти, які зараховувалися на його розподільчий рахунок з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання в спірні періоди 2006 року за ресурс газу спожитий населенням в спірні періоди 2006 року, на рахунок ВАТ "Дніпропетровськгаз" не повертало. Крім того, відповідно до оборотно-сальдової відомості по ПАТ "Дніпропетровськгаз" за договором постачання природного газу для потреб населення від 19.12.2005 № 06/05-1843 борг станом на 01.05.2021 складає 0,00 грн.;

- беручи до уваги наявність договірних відносини по забезпеченню газом населення на

2006 рік, які існували між ВАТ "Дніпропетровськгаз" та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", на виконання Постанови Кабінету Міністрів № 1729 від 27.12.2001, та той факт, що саме з ресурсу НАК "Нафтогаз України" у 2006 році здійснювалося забезпечення ресурсом природного газу для потреб населення, в діях АТ "Дніпропетровськгаз" відсутня вина у заподіянні шкоди НАК "Нафтогаз України", яка є одним з трьох елементів складу цивільного правопорушення, що унеможливлює застосування цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків.

У підготовче засідання 03.10.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

У вказаному засіданні представником позивача було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у підготовчому засіданні 03.10.2023 судом протокольно було оголошено перерву до 11.10.2023.

У підготовче засідання 11.10.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У вказаному засіданні представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2 повідомили, що ними повідомлені суду всі обставини справи, які їм відомі; надані всі докази, на які вони посилаються; матеріали справи не містять нерозглянутих заяв чи клопотань, а також позивачем та відповідачем подані всі заяви по суті справи, передбачені частиною 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим представники всіх учасників справи підтвердили доцільність закриття підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 11.10.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 11.10.2023 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 25.10.2023.

У судове засідання 25.10.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

У судовому засідання 25.10.2023 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

У судовому засідання 25.10.2023 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

У судовому засідання 25.10.2023 представники третіх осіб-1,2 просили суд задовольнити позовні вимоги позивача, посилаючись на обставини, викладені у поданих у підготовчому провадженні письмових поясненнях.

У судовому засіданні 25.10.2023 протокольно була оголошена перерва до 15.11.2023.

У судове засідання 15.11.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб-1,2.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 15.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб-1,2,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для зобов`язання повернути в натурі природний газ в заявленому позивачем обсязі.

З метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.12.2001 № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1729), якою затверджено Порядок забезпечення споживачів природним газом.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 (у редакції від 01.01.2006, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" та іншими господарськими товариствами, частка держави в статутному фонді яких перевищує 50 відсотків акцій, а також господарськими товариствами, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, та іншими господарськими товариствами, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснює реалізацію природного газу населенню, установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, підприємствам комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств (в обсягах, що використовуються на виробництво електричної енергії, а також теплової енергії для населення, бюджетних установ та організацій, за умови ведення ними окремого бухгалтерського обліку та приладового обліку тепла і гарячої води, поставлених зазначеним споживачам) через дочірню компанію Газ України, дочірнє підприємство "Газ-тепло" та суб`єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" встановлено, що підприємства, частка держави у статутному фонді держави яких перевищує 50%, а також господарські товариства, більш ніж 50 % акцій яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, здійснюють продаж природного газу власного видобутку виключно для потреб населення.

Отже, на законодавчому рівні було встановлено, що НАК "Нафтогаз України" забезпечує потребу населення в природному газі з ресурсів газу, видобутого державними газовидобувними підприємствами (в т.ч. ВАТ "Укрнафта") та інших ресурсів природного газу НАК "Нафтогаз України". Натомість у державних газовидобувних підприємств був обов`язок здійснювати продаж природного газу власного видобутку виключно для потреб населення.

З матеріалів справи також вбачається, що на засіданні правління НАК "Нафтогаз України" були прийнято наступні рішення, оформлені протоколом № 54 від 14.04.2006 (а.с.80-81 у томі 1):

"1.1. Заступнику голови правління Шперупу В. М., члену правління, начальнику Департаменту ресурсів нафти та газу Гончаруку М. Г, члену правління, голові правління ВАТ "Укрнафта" Палиці І. П. в балансі природного газу поточного року, починаючи з квітня, передбачати, що обсяги газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей будуть здійснюватися з ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта". В наступних звітних періодах (травень-грудень) перелік областей може бути розширений (з урахуванням нерівномірності сезонного споживання) за рахунок Івано-Франківської, Миколаївської та Черкаської областей.

1.2. ДК "Газ України" (Болкісєв О. М.) в дводенний термін довести до відома ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Полтавагаз" та ВА Г "Сумигаз", що з квітня п.р. постачання газу для потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей будуть здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта". Терміни постачання газу з цих же ресурсів для потреб населення Івано-Франківської, Миколаївської та Черкаської областей будуть визначені окремо.

1.3. ВАТ "Укрнафта" (Палиця І. П.) протягом 5 днів укласти договори з ВАТ "Дніпропетровська", ВАТ "Івано-Франківськгаз", ВАТ "Миколаївгаз", ВАТ "Полтавагаз", ВАТ "Сумигаз", ВАТ "Черкасигаз" на поставку у 2006 році, починаючи з квітня, газу для потреб населення з ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта" (за винятком обсягів для власних технологічних потреб підприємств ВАТ "Укрнафта" та обсягів газу, видобутого по спільній діяльності), а згаданим ВАТ забезпечити 100-відсотновірозрахунки з ВАТ "Укрнафта" за відпущений газ.

1.4. Заступнику голови правління Шперупу В.М., члену правління, начальнику Департаменту ресурсів нафти та газу Гончаруку М.1., ВАТ "Укрнафта" (Палиця І. П.), ДК "Укргазвидобування" (Шимко Р. Я.), ДК "Газ України" (Болкісєв О. М.) при зведенні підсумкового балансу фактичного споживання газу за квітень та наступні місяці п.р. суворо дотримуватися розподілу ресурсів газу ВАТ "Укрнафта" відповідно до пункту 1.1. цього рішення".

НАК "Нафтогаз України" надала до ДК "Укртрансгаз" розрахункові баланси надходження та розподілу природного газу на квітень-червень 2006 року, зокрема:

- лист НАК "Нафтогаз України" № 6/1-556-3107 від 20.04.2006 і розрахунковий баланс надходження та розподілу природного газу на квітень 2006 року, зі змісту яких вбачається, що у квітні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Івано-Франківської, Полтавської, Сумської, Харківської та Чернігівської областей в обсязі 178,21 млн. куб. м. буде здійснюватися із ресурсів ВАТ "Укрнафта" (а.с.82-83 у томі 1);

- лист НАК "Нафтогаз України" № 6/1-567 від 26.04.2006 та розрахунковий баланс надходження та розподілу природного газу на травень 2006 року про те, що у травні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Полтавської, Чернігівської, Дніпропетровської, Сумської, Харківської, Івано-Франківської та Полтавської областей в обсязі 192,58 млн. куб. м. буде здійснюватися із ресурсів ВАТ "Укрнафта" (а.с.84-85 у томі 1);

- лист НАК "Нафтогаз України" № 6/1-714-3843 від 25.05.2006 та розрахунковий баланс надходження та розподілу природного газу на червень 2006 року про те, що у червні 2006 року розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Івано-Франківської, Київської, Львівської, Миколаївської, Полтавської, Сумської, Харківської, Чернівецької та Чернігівської областей в обсязі 188,79 млн. куб. м. буде здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта" (а.с.86-87 у томі 1).

Позивач у позовній заяві вказує, що з ресурсу ВАТ "Укрнафта" для забезпечення потреб населення в природному газі у квітні-червні 2006 року було спожито природний газ в обсязі 517 734,748 тис, куб. м, з них 124 170,947 тис. куб. м. було спожито населенням Дніпропетровської області, а саме:

- у квітні 2006 року населення Дніпропетровської області спожило 74 713,154 тис. куб. м.;

- у травні 2006 року населення Дніпропетровської області спожило 35 845,954 тис. куб. м.;

- у червні 2006 року населення Дніпропетровської області спожило 13 611,839 тис. куб. м.

Сторонами не оспорюється факт того, що спірні обсяги природного газу реалізовувалися населенню, а не для власних потреб АТ "Дніпропетровськгаз".

На підтвердження зазначених обставин до позовної заяви долучені наступні документи: листи ДК "Укртрансгаз" № 5899/64-04 від 15.05.2006, № 7221/64-04 від 15.06.2006, №8624/64-04 від 20.07.2006; інформація ОДУ ДК "Укртрансгаз" та ДК "Газ України" про реалізацію природного газу споживачам України за квітень, травень, червень 2006 року; інформація ОДУ ДК "Укртрансгаз" та ДК "Газ України" про споживання природного газу за регіонами України та окремими категоріями споживачів за квітень, травень, червень 2006 року (а.с.88-96 у томі 1).

Позивач у позовній заяві зазначає, що ВАТ "Укрнафта" не здійснювала постачання природного газу населенню у квітні - червні 2006 року, у зв`язку з цим у квітні-червні 2006 року склалася ситуація коли природний газ обсягом 124 170,947 тис. куб. м. був спожитий населенням Дніпропетровської області, проте такі обсяги природного газу ВАТ "Укрнафта" для споживання населенням фактично не постачало.

Слід відзначити, що ВАТ "Укрнафта" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до АТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" з вимогою зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди ВАТ "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м., в т.ч. 517 734,748 тис.куб.м видобутку квітня-червня 2006 року. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, залишеним без змін судом постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 (реєстровий номер 38820055), позов ВАТ "Укрнафти" був задоволений.

Позивач у позовній заяві та АТ "Укртрансгаз" у поясненнях вказують, що у січні 2020 року АТ "Укртрансгаз" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 здійснило повернення (з іншого ресурсу ніж ресурс ПАТ "Укрнафта" 2006 року видобутку) ПАТ "Укрнафта" 2 061 805,134 тис. куб. м. природного газу, в підтвердження чого позивач надав акт № 2/01-20 про рух природного газу в газосховищах, що обліковуються на рахунку зберігання замовника (ПАТ "Укрнафта") (а.с.107 у томі 1).

АТ "Укртрансгаз" направило АТ НАК "Нафтогаз України" претензію № 1001ВИХ-Н-20-1108 від 23.12.2020 про відшкодування завданої шкоди шляхом повернення природного газу в обсязі 517 734,748 тис. куб. м. природного газу (а.с.64-75 у томі 1).

АТ "НАК "Нафтогаз України" у відповіді на претензію визнало вказані вимоги обґрунтованими (а.с.108-110 у томі 1). Погодження визнання претензії підтверджено витягом з протоколу засідання правління АТ "НАК "Нафтогаз України" № 538 від 23.12.2020 (а.с. 111-119 у томі 1).

29.12.2020 АТ "НАК "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз" підписали акт приймання-передачі газу в ПСГ АТ "Укртрансгаз" № 1-ПР 538 від 29.12.2020 про повернення до АТ "Укртрансгаз" 517 734,748 тис. куб. м. природного газу (а.с.120 у томі 1). В підтвердження вказаного позивач також надав роздруківку торгового сповіщення з інформаційної платформи оператора газосховищ від 29.12.2020 (а.с.121 у томі 1).

Позивач у позовній заяві зазначає, що таким чином у грудні 2020 року НАК "Нафтогаз України" були вчинені дії на врегулювання дисбалансу, який виник у зв`язку із споживанням населенням у квітні-червні 2006 року природного газу з ресурсу ВАТ "Укрнафта" в обсязі 517 734,748 тис. куб. м., з них 124 170,947 тис. куб. м. населенням Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що постачальником вказаного природного газу населенню був АТ "Дніпропетровськгаз", отже саме АТ "Дніпропетровськгаз" здійснило відбір та постачання природного газу населенню у квітні-червні 2006 року обсягом 124 170,947 тис. куб. м. без документального оформлення. НАК "Нафтогаз України" вимушено було відшкодувати АТ "Укртрансгаз" дефіцит природного газу, який виник внаслідок безпідставного відбору АТ "Дніпропетровськгаз" природного газу в обсязі 124 170,947 тис. куб. м. Зазначене спричинило завдання НАК "Нафтогаз України" збитків у вигляді втрати означеного обсягу природного газу. На думку позивача, вина АТ "Дніпропетровськгаз" полягає у безпідставному невжитті заходів щодо врегулювання або компенсації вартості дефіциту обсягів природного газу, який виник у квітні-червні 2006 року у постачальника природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської області. Наведене стало підставою для звернення з цим позовом про стягнення з АТ "Дніпропетровськгаз" збитків в натурі шляхом повернення НАК "Нафтогаз України" 124 170,947 тис. куб. м. природного газу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з огляду на таке

Згідно із частинами 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 4 вказаної статті на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи наведені норми у їх сукупності, можна дійти висновку, що, по-перше, відшкодування збитків - це один із способів відшкодування майнової шкоди; по-друге, підставою для відшкодування збитків та шкоди є порушення цивільного права особи, при цьому, як права, що випливає із договору (право на отримання товару, результату виконаної роботи, тощо), так і абсолютного права особи - тобто права, якому протистоїть обов`язок усіх та кожного утримуватися від дій, які порушують це право (право власності, право господарського-віддання, тощо). Іншими словами, як при порушенні права, встановленого правочином, так і при порушенні права, наданого та гарантованого законом (абсолютне право), особа має підстави вимагати відшкодування збитків, завданих таким порушенням.

Згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Тобто, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як вже було зазначено вище, з метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків Кабінетом Міністрів України 27.12.2001 прийнято постанову № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом", якою затверджено Порядок забезпечення споживачів природним газом.

В пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" (в редакції від 01.01.2006 на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Постанова КМУ від 27.12.2001 № 1729) передбачено, що потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" та іншими господарськими товариствами, частка держави в статутному фонді яких перевищує 50 відсотків акцій, а також господарськими товариствами, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, та іншими господарськими товариствами, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Постановою КМУ від 27.12.2001 № 1729 визначено, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснює реалізацію природного газу населенню, установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, підприємствам комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств (в обсягах, що використовуються на виробництво електричної енергії, а також теплової енергії для населення, бюджетних установ та організацій, за умови ведення ними окремого бухгалтерського обліку та приладового обліку тепла і гарячої води, поставлених зазначеним споживачам) через дочірню компанію "Газ України", дочірнє підприємство "Газ-тепло" та суб`єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом.

З матеріалів справи також вбачається, що 19.12.2005 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та ВАТ "Дніпропетровськгаз" (правонаступником якого є AT "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз") укладений договір на постачання природного газу № 06/05-1843 з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей (далі - Договір № 06/05-1843, а.с. 49-53 у томі 1).

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору № 06/05-1843 постачальник (ДК "Газ України") зобов`язується передати у власність покупцю (ВАТ "Дніпропетровськгаз") у 2006 році природний газ з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), надалі газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

У пункті 10.1. Договору № 06/05-1843 сторони визначили, що договір набирає чинності з 01.01.2006 і діє в частині поставки газу до 31.12.2006, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Пунктом 1.3. Договору № 06/05-1843 передбачено, газ що постачається за даним договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню та включає в себе обсяги розбалансування газу (відтоків/притоків). Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом даного договору.

Пунктом 2.1. Договору № 06/05-1843 визначено, що постачальник передає покупцеві у 2006 році газ, з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), в обсязі до 993 585,000 тис. куб. м., в тому числі, зокрема, - квітень 68 162,000 тис. куб. м., травень 25 773,000 тис. куб. м., червень - 14 675,000 тис. куб. м.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази внесення змін до договору №06/05-1843 в частині зміни місяців постачання газу чи доказів дострокового розірвання або припинення дії договору.

У пункті 5.1. Договору № 06/05-1843 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) сторони домовилися, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки.

До Договору № 06/05-1843 підписані: додаткова угода № 1 від 25.04.2006 щодо ціни газу з 01.05.2006, додаткова угода № 2 від 31.05.2006 щодо ціни газу з 01.06.2006, додаткова угода № 3 від 23.06.2006 щодо ціни газу з 01.07.2006, додаткова угода № 4 від 31.10.2006 щодо ціни газу з 01.11.2006 (а.с.54-57 у томі 1).

Суд також звертає увагу, що будь-які посилання на те, що у вказані періоди (місяці) природний газ буде постачатися за рахунок газу ВАТ "Укрнафта" вказані додаткові угоди не містять.

Крім того, докази повідомлення відповідача про те, що спірні обсяги природного газу транспортуються та передаються поза межами договору № 06/05-1843 та фактично належать ВАТ "Укрнафта" в матеріалах справи також відсутні.

Як було зазначено вище, доказів внесення змін до Договору № 06/05-1843 в частині зміни місяців постачання газу чи доказів дострокового розірвання або припинення дії договору сторони суду не надали, на існування таких обставин під час розгляду справи не посилалися. Відповідач у відзиві повідомив, що листи про розірвання цього договору до нього не надходили (а.с.6 у томі 2).

Отже, у спірний період існували договірні відносини між відповідачем та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", за якими остання взяла на себе зобов`язання забезпечити відповідача ресурсом газу для подальшої реалізації населенню, а відповідач взяв на себе зобов`язання по оплаті за поставлений газ.

Матеріали справи не містять і укладених між ВАТ "Укрнафта" та ВАТ "Дніпропетровськгаз" договорів на поставку природного газу.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ВАТ "Дніпропетровськгаз" не було ініціатором постачання у спірний період природного газу, належного ВАТ "Укрнафта". Зміни до діючого договору постачання природного газу Договору № 06/05-1843 від 19.12.2005 не вносилися. Інші постачальники не укладали з ВАТ "Дніпропетровськгаз" договорів на поставку газу населенню у спірний період.

Пунктом 4 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 № 1729, визначено, що НАК "Нафтогаз України" на основі прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу розробляє на кожний наступний місяць планові баланси поставок природного газу, які не пізніше ніж за 3 дні до початку місяця доводяться Раді міністрів Автономної Республіки Крим. обласним. Київській та Севастопольській міським держадміністраціям.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку формування планових розподілів поставок природного газу споживачам та документального оформлення використаних обсягів газу учасниками газового ринку України, затвердженого наказом НАК "Нафтогаз України" від 27.01.2004 № 45 (далі - Порядок № 45, а.с.37-48 у томі 1) НАК "Нафтогаз України" на підставі прогнозних обсягів видобування газу ДК "Укргазвидобування", ВАТ "Укрнафта", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та інших газодобувних підприємств, підтверджених наявних ресурсів у постачальників, а також планових обсягів газу, які Компанія отримує за зовнішньоекономічними контрактами та як плату за транзитне транспортування російського природного газу через територію України, до 22 числа місяця, що передує місяцю поставок газу, формує та затверджує баланс надходження та розподілу природного газу по Україні і надає його, зокрема, ОДУ ДК "Укртрансгаз".

Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 45 постачальники газу (у т.ч. комісіонери) відповідно до затвердженого НАК "Нафтогаз України" балансу надходження та розподілу природного газу по Україні та в межах наявних у них ресурсів до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу (але не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку місяця поставки), надають ОДУ плановий розподіл ресурсів газу у розрізі регіонів та споживачів відповідно до укладених договорів про поставку газу за встановленою ОДУ формою.

АТ "НАК "Нафтогаз України" надавало до ДК "Укртрансгаз" розрахункові баланси надходження та розподілу природного газу на квітень-червень 2006 року (а.с.82-87 у томі 1). Проте відсутні докази отримання прогнозних та підтверджених обсягів видобування газу на квітень-червень 2006 року від ВАТ "Укрнафта".

В пункті 1.2. протоколу засідання правління НАК "Нафтогаз України" № 54 від 14.04.2006 (а.с.80-81 у томі 1) вирішено ДК "Газ України" в дводенний термін довести до відома ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Полтавагаз" та ВАТ "Сумигаз", що з квітня п.р. постачання газу для потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей будуть здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта".

Позивач надав лист НАК "Нафтогаз України" від 25.04.2006 № 37-1-202-3153 адресований, зокрема й ВАТ "Дніпропетровськгаз", в якому повідомлялося про рішення обсяги природного газу, видобуті ВАТ "Укрнафта", реалізовувати населенню через, зокрема, ВАТ "Дніпропетровськгаз" (ас.с. 78-79 у томі 1). Проте, доказів надсилання цього листа відповідачу позивач суду не надав. Отже, вказаний лист сам по собі не може бути визнаний судом як належний доказ повідомлення відповідача про зміну постачальника та умов постачання природного газу у квітні-червні 2006 року.

В пункті 1.3. протоколу засідання правління НАК "Нафтогаз України" № 54 від 14.04.2006 (а.с.80-81 у томі 1) постановлено ВАТ "Укрнафта" (Палиця І.П.) протягом 5 днів укласти договори з ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Івано-Франківськгаз", ВАТ "Миколаївгаз", ВАТ "Полтавагаз", ВАТ "Сумигаз", ВАТ "Черкасигаз" на поставку у 2006 році, починаючи з квітня, газу для потреб населення і ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта".

Вказані договори між ВАТ "Укрнафта" та ВАТ "Дніпропетровськгаз" укладені не були.

Як було зазначено вище, АТ "НАК "Нафтогаз України" зверталося з позовом до ВАТ "Укрнафта" про укладення договору поставки щодо придбання обсягів природного газу видобутку 2006 року в судовому порядку. Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2006 у справі № 18/228, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2006, у задоволенні позову відмовлено (а.с.26-29 у томі 1).

У подальшому ВАТ "Укрнафта" звернулася з позовом до AT "Укртрансгаз", в якому просила зобов`язати AT "Укртрансгаз" підписати акти приймання-передачі природного газу, направлені їй на підписання супровідними листами ВАТ "Укрнафта" від 21.06.2006 № юр-1054, від 21.06.2006 № юр-1055, від 20.07.2006 № юр-1125, в яких зазначається про передачу до системи магістрального трубопроводу природного газу 639 686, 995 тис. м. куб. газу. Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 32/290 від 10.08.2006, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2006 вищевказаний позов ВАТ "Укрнафта" задоволено (а.с.30-36 у томі 1).

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2006 у справі № 32/290, касаційна інстанція визнала правомірним висновок суду апеляційної інстанції відносно того, що посилання ДК "Укртрансгаз" на невідповідність актів приймання-передачі природного газу вимогам протоколу № 54 правління НАК "Нафтогаз України" від 14.04.2006 року як на підставу відмови від виконання зобов`язань, передбачених угодою № 29/11-462/100а-Г від 02.04.2002 року, є необґрунтованим, оскільки дане рішення є актом органу управління НАК "Нафтогаз України", а не актом чинного законодавства України.

Внаслідок зазначеного ВАТ "Укрнафта" не було укладено з НАК "Нафтогаз України" договір на продаж газу власного видобутку для потреб населення у 2006 році, а видобутий газ був переданий на зберігання до підземних сховищ газу.

Також ВАТ "Укрнафта" звернулося до суду у справі № 6/521 з позовом до AT "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" з вимогою зобов`язати ДК "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" не чинити перешкоди ВАТ "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м., в т.ч. 517 734,748 тис.куб.м видобутку квітня-червня 2006 року. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014, позов ВАТ "Укрнафта" задоволено; зобов`язано Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не чинити перешкод відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"; зобов`язано Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виконати заявку відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м.; зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а.

У січні 2020 року АТ "Укртрансгаз" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 здійснило повернення ПАТ "Укрнафта" 2061805,134 тис. куб. м. природного газу, на підтвердження чого позивач надав акт № 2/01-20 про рух природного газу в газосховищах, що обліковуються на рахунку зберігання замовника (ПАТ "Укрнафта").

У претензії № 1001ВИХ-Н-20-1108 від 23.12.2020 АТ "Укртрансгаз" заявило вимогу до АТ "НАК "Нафтогаз України" про відшкодування завданої шкоди шляхом повернення природного газу в обсязі 517 734,748 тис. куб. м. природного газу, посилаючись на те, що внаслідок дій саме АТ "НАК "Нафтогаз України" та з вини останнього АТ "Укртрансгаз" понесло вказані збитки (а.с.64-75 у томі 1)).

АТ "НАК "Нафтогаз України" у відповіді на претензію № 14/4-4665 від 24.12.2020 добровільно визнало вказані вимоги обґрунтованими (а.с.108-110 у томі 1). Погодження визнання претензії підтверджено витягом з протоколу засідання правління АТ "НАК "Нафтогаз України" № 538 від 23.12.2020 (а.с11-120 у томі 1).

У позовній заяві та у відповіді на відзив позивач зазначає, що спірні збитки виникли у позивача з моменту відшкодування ним на користь АТ "Укртрансгаз" дефіциту природного газу згідно з актом № 1-ПР 538 від 29.12.2020.

Суд враховує, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що спірні обсяги природного газу реалізовувалися населенню, а не для власних потреб ВАТ "Дніпропетровськгаз". Постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 саме на НАК "Нафтогаз України" через Дочірню компанію "Газ України" покладено обов`язок здійснювати реалізацію природного газу населенню. Рішення правління НАК "Нафтогаз України", оформлене протоколом № 54 від 14.04.2006, є актом органу управління НАК "Нафтогаз України", а не актом чинного законодавства України

Доказів повідомлення ВАТ "Дніпропетровськгаз" про те, що спірні обсяги природного газу транспортуються та передаються поза межами Договору № 06/05-1843 та фактично належать ВАТ "Укрнафта" до матеріалів справи не надано.

Враховуючи вище викладене та беручи до уваги наявність договірних відносини по забезпеченню газом населення на 2006 рік, які існували між ВАТ "Дніпропетровськгаз" та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на виконання постанови КМУ № 1729 від 27.12.2001, в діях АТ "Дніпропетровськгаз" відсутня вина у заподіянні шкоди НАК "Нафтогаз України", яка є одним з трьох елементів складу цивільного правопорушення, що унеможливлює застосувати до відповідача цивільну відповідальність у вигляді стягнення збитків, отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 та постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №917/1216/21.

Окрім вищезазначеного, суд також вважає за необхідне звернути увагу і на наступні обставини.

Позивач як на підставу виникнення у нього збитків посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, яке було залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014.

Так, вказаними рішеннями у справі № 6/521 був задоволений позов ВАТ "Укрнафта" до 1) ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (ПАТ "Укртрансгаз" - правонаступник), 2) ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про зобов`язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном.

Між тим, у постанові Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №6/521 зазначено наступне: постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2009 по справі № 6/489 за позовом відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, третя особа - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" встановлено факт передачі позивачем (тобто ВАТ "Укрнафта") до підземних сховищ газу 1548035,386 тис.куб.м. природного газу в сезоні зберігання 2006 - 2007 років; факт передачі передачі газу до газотранспортної системи України в обсязі 528813,008 тис. куб.м., видобутого у квітні-червні 2006 року. Відповідно до пункту 1.1. договору зберігання природного газу, встановлено, що зберігач (відповідач-1 - АТ "Укртрансгаз") зобов`язується за плату протягом строку, встановленого цим договором, зберігати в підземних сховищах газу природний газ, переданий йому поклажодавцем (позивачем - ВАТ "Укранафта"), і повернути останньому у схоронності рівну кількість газу зазначеної в договорі якості, а поклажодавець зобов`язується внести плату за зберігання у встановлені даним договором строки. Згідно з пунктом 2.1. Договору зберігання природного газу поклажодавець на підставі цього Договору передає зберігачу газ на зберігання в загальному обсязі 7 097 104,15 тис. куб.м., в т.ч. 154 4070,386 тис. куб.м. - природний газ видобутий в 2006 році, 528 813,008 тис. куб.м. - природний газ, видобутий у квітні-червні 2006 році і переданий в систему магістрального трубопроводу поклажодавця. Пунктами 2.9, 2.12, 9.1 Договору зберігання природного газу зберігач зобов`язався зберігати вищенаведені обсяги природного газу в сезоні зберігання 2009 - 2010 років в період до 15.04.2010 з можливою пролонгацією до 15.04.2011 (сезон зберігання 2010 - 2011 років), повернути ці обсяги газу в схоронності, здійснювати протягом строку дії Договору зберігання природного газу відбір (підйом) газу з ПСГ за заявками поклажодавця та оформляти акти про відбір газу. Відповідно до пункту 2.9.1. Договору зберігання природного газу встановлено, що зберігач розглядає заявку поклажодавця на відбір газу із ПСГ із врахуванням потужностей ПСГ та пропускної спроможності газотранспортної системи та зобов`язаний надати відповідь поклажодавцю протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання заявки. 25.10.2010 ВАТ "Укрнафта" звернулось до АТ "Укртрансгаз" із заявкою №6ПГ-12/554а, в якій просило провести відбір газу з ПСГ АТ "Укртрансгаз" для подальшої реалізації промисловим споживачам, включаючи підприємства - виробники азотних мінеральних добрив, протягом листопада 2010 року - вересня 2011 року обсягом 1544070,386 тис. куб.м. видобутку 2006 року та 517 734,748 тис. куб.м. видобутку квітня-червня 2006 року, тобто загальним обсягом 2061805,134 тис. куб.м., з яких: в листопаді 2010 року - 200 000,000 тис.куб.м.; в грудні 2010 року - 200000,000 тис. куб.м.; в січні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в лютому 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в березні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в квітні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в травні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в червні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в липні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в серпні 2011 року - 200 000,000 тис. куб.м.; в вересні 2011 року - 61 805,134 тис. куб.м. Заявка позивача від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а не задоволена відповідачем-1 (АТ "Укртрансгаз"), відбір вказаних обсягів природного газу позивача видобутку 2006 року з документальним його оформленням не проведений відповідачем-1. До балансу надходження та розподілу природного газу в Україні відповідного періоду відповідачем-2 (НАК "Нафтогаз України") не включені заявлені позивачем обсяги природного газу. Підтвердженням цього є розрахунковий баланс надходження та розподілу природного газу по Україні на листопад 2010 року. Листом об`єднаного диспетчерського управління відповідача-1 від 24.11.2010 №64-2156/2 щодо руху природного газу, видобутого ВАТ "Укрнафта", який був поданий відповідачем-1 та наявний в матеріалах справи, підтверджується факт закачування до ПСГ відповідача-1 1544070,386 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року. Належних та допустимих доказів відсутності в ПСГ та ГТС відповідача-1 2061805,134 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року суду не подано.

У зв`язку з цим, позовні вимоги у справі № 6/521 задоволено, оскільки природний газ ВАТ "Укрнафта" фактично утримується АТ "Укртрансгаз"; АТ "Укртрансгаз" не виконав заявку позивача (ВАТ "Укрнафта") з документальним оформленням, тим самим протиправно обмежив право позивача у розпорядженні належною йому власністю. А НАК "Нафтогаз України" безпідставно ухиляється від виключення заявлених позивачем обсягів до Балансу надходження та розподілу природного газу по Україні при його відборі, чим створює перешкоди у розпорядженні належними позивачу ресурсами природного газу.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу Укаїни визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у справі № 6/521 встановлено, що, по-перше, природний газ передавався ВАТ "Укрнафта" саме для зберігання, а не для реалізації населенню у тому числі через ВАТ "Дніпропетровськгаз", по-друге, відповідачами у справі № 6/521 не було доведено факт відсутності в ПСГ та ГТС АТ "Укртрансгаз" природного газу ВАТ "Укрнафта" видобутку 2006 року в обсязі 2061805,134 тис.куб.м.

Саме у зв`язку з фактичною наявністю даного газу судом і була задоволена вимога про зобов`язання не чинити ВАТ "Укранафта" перешкоди у користуванні майном, яке було в наявності зберігача.

Зазначена обставина спростовує твердження НАК "Нафтогаз України" у справі, що розглядається, про те, що відповідачем у квітні-червні 2006 року було спожито природний газ не постачальника за Договором № 06/05-1843, а природний газ з видобутку ВАТ "Укрнафта".

Також суд враховує, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 (у редакції від 01.01.2006, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу, видобутого:

- підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

- відкритим акціонерним товариством "Укрнафта"

- та іншими господарськими товариствами, частка держави в статутному фонді яких перевищує 50 відсотків акцій, а також господарськими товариствами, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, та іншими господарськими товариствами, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій,

- та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Отже, ВАТ "Укрнафта" не було визначено як єдиний можливий постачальник природного газу для потреб населення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем наявності складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, вини та наявності шкідливого результату протиправної поведінки (збитків), що виключає застосування до відповідача такого заходу відповідальності як стягнення збитків.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо зобов`язання повернути в натурі природний газ в обсязі 124 170,947 тис. куб. м є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про зобов`язання повернути в натурі природний газ в обсязі 124 170,947 тис. куб. м - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 15.11.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко