РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2023Справа № 910/14920/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ"

до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН"

про стягнення 100208,36 грн

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" про стягнення 100208,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №1896/20-Т/Ц2 від 08.10.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 68109,28 грн, а також нарахованих на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат у сумі 26926,51 грн та 3% річних у сумі 5172,57 грн.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 дану позовну заяву залишено без руху.

06.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.10.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14920/23, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено засідання у справі на 09.11.2023.

09.11.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

01.11.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

07.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У судове засідання 09.11.2023 представники сторін не прибули.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1896/20-Т/Ц2 від 08.10.2020, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 .

У результаті ДТП, яка відбулася 27.10.2020 було пошкоджено застрахований у ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" транспортний засіб "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 .

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №1896/20-Т/Ц2 від 08.10.2020 позивач здійснив виплату власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 68109,28 грн.

Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН", позивач звернувся до останнього із вимогою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом вих.№19/02/21/34 від 19.02.2021 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що особою, яка має право на отримання страхового відшкодування не було надано для огляду пошкоджений "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" не має підстав для виплати страхового відшкодування особі, яка звернулась з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що відповідачем не сплачено страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 68109,28 грн страхового відшкодування.

З огляду на те, що відповідачем допущено прострочення зобов`язань з виплати позивачу страхового відшкодування, позивачем нараховані інфляційні втрати у сумі 26926,51 грн та 3% річних у сумі 5172,57 грн.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено позивачем без врахування вимог статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме без вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом.

Відповідач зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, а тому на момент ДТП, автомобіль експлуатувався більше 7 років, що є підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідачем долучено до відзиву Звіт № 45-R/13/85, складений оцінювачем ОСОБА_2 згідно якого, розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу деталей автомобіля "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 0,5811. Таким чином, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 57121,23 грн. За розрахунком відповідача страхове відшкодування за вирахуванням франшизи встановленої полісом №ЕР/201340125 становить 54621,23 грн.

Окрім того, відповідач зазначає, що оскільки листом від 19.02.2021 позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, відповідач у межах 90-денного строку прийняв рішення за результатом розгляду вимоги позивача, чим було дотримано вимоги закону.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Згідно із матеріалів справи, 27.10.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2020 р. по справі №758/12804/20 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно із рахунком ремонтної організації №УККЗ017167/ від 11.11.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , що отримав пошкодження під час ДТП, становить 69039,28 грн.

Відповідно до страхового акту № 006.02745720-1 від 23.11.2020 розмір страхового відшкодування за розрахунком позивача становить 68109,28 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68109,28 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжним дорученням №63737992 від 25.11.2020.

Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу автомобіля "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/201340125 (термін дії з 24.09.2020 по 23.09.2021).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн та франшизу у розмірі 2500,00 грн.

Згідно із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача вих.011220-101/Р від 01.12.2020 із вимогою про виплату страхового відшкодування. У листі вих.№19/02/21/34 від 19.02.2021 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що особою, яка має право на отримання страхового відшкодування не було надано для огляду пошкоджений "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" не має підстав для виплати страхового відшкодування особі, яка звернулась з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового відшкодування.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено страхове відшкодування, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 68109,28 грн страхового відшкодування, а також нарахованих у зв`язку із простроченням зобов`язання, інфляційних втрат у сумі 26926,51 грн та 3% річних у сумі 5172,57 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.

Матеріалами справи, зокрема постановою Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2020 у справі №758/12804/20 підтверджено вину водія транспортного засобу "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27.10.2020.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/201340125.

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України "Про страхування" набуває права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Згідно із матеріалами справи, позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт № 006.02745720-1 від 23.11.2020, згідно із яким розмір страхового відшкодування за розрахунком позивача становить 68109,28 грн.

Виплата позивачем страхового відшкодування в розмірі 68109,28 грн підтверджується платіжним дорученням №63737992 від 25.11.2020.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач є відповідальною особою за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Одночасно, відповідач, заперечуючи позовні вимоги стверджує, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено позивачем без врахування вимог статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме без вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом.

Відповідач зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 експлуатувався більше 7 років.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, виходячи з предмету доказування у цій справі та враховуючи зазначені аргументи та заперечення відповідача, судом встановлено наступне.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 №910/5092/17.

Згідно із п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2011, а отже на момент ДТП строк його експлуатації перевищував десять років, у зв`язку із чим, при визначені вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля необхідно визначати коефіцієнт фізичного зносу, згідно з п. 7.38 Методики.

Як зазначено вище, визначення розміру страхового відшкодування, позивач здійснив на підставі рахунку ремонтної організації №УККЗ017167/ від 11.11.2020.

Здійснюючи розрахунок страхового відшкодування, що заявлений до стягнення з відповідача, позивач не враховував коефіцієнт фізичного зносу при визначені вартості відновлювального ремонту.

Водночас, згідно із наданого відповідачем Звіту № 45-R/13/85, складеного оцінювачем Видутою Д.Ю., розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу деталей автомобіля "Chevrolet Lacetti", реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 0,5811.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач належними доказами не спростував визначений відповідачем коефіцієнт фізичного зносу, а також не навів власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу.

При цьому в ухвалі суду від 16.10.2023 судом запропоновано позивачу надати суду звіт оцінки транспортного засобу "Chevrolet Lacetti" щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу (за наявності) та пояснення та докази щодо врахування/неврахування коефіцієнту фізичного зносу.

Однак, позивач на виконання вимог ухвали суду звіту оцінки транспортного засобу "Chevrolet Lacetti" щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу та пояснень щодо врахування/неврахування коефіцієнту фізичного зносу суду не надав.

За встановлених вище обставин, приймаючи представлений відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, враховуючи те, що позивач не надав власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу, суд дійшов висновку про здійснення розрахунку вартості деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5811.

Суд зазначає, що визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Отже, при розрахунку вартості відновлювального ремонту суд приймає суму витрат на деталі автомобіля "Chevrolet Lacetti", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що визначена у рахунку №УККЗ017167/ від 11.11.2020 та складає 20509,46 грн.

Отже, вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 8591,41 грн (20509,46 грн х (1-0,5811)).

З урахуванням наведеного, вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля "Chevrolet Lacetti", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням зносу становить 57121,23 грн.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Як зазначалося судом вище, полісом №ЕР/201340125 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн та франшизу у розмірі 2500,00 грн.

Таким чином, обґрунтованою до стягнення з відповідача на користь позивача, за вирахуванням франшизи у сумі 2500,00 грн встановленої полісом № ЕР/201340125, є сума страхового відшкодування у розмірі 54621,23 грн.

Також позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати у сумі 26926,51 грн та 3% річних у сумі 5172,57 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що вимогу вих.№011220-101/Р від 01.12.2020 про виплату страхового відшкодування направлена позивачем відповідачу 01.02.2022, подана у строки, встановлені п.35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", отримана відповідачем 03.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування до 03.03.2021 (90 днів з дня отримання заяви).

Листом вих.№19/02/21/34 від 19.02.2021 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що особою, яка має право на отримання страхового відшкодування не було надано для огляду пошкоджений "Chevrolet Lacetti" державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" не має підстав для виплати страхового відшкодування особі, яка звернулась з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового відшкодування.

При цьому, відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування є необґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ненадання власником пошкодженого транспортного засобу відповідачу для огляду такий транспортний засіб призвело до неможливості відповідача встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Отже, у відповідача виник обов`язок відшкодувати відповідачу страхове відшкодування, що було виплачене позивачем потерпілій особі внаслідок настання 27.10.2020 дорожньо-транспортної пригоди.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму страхового відшкодування у розмірі 54621,23 грн у межах визначених позивачем періодів (з 04.07.2021 по 13.09.2023), суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 3600,51 грн та інфляційні втрати у сумі 18697,47 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище встановлені обставини, з огляду на приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат є частково обґрунтованими.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача 54621,23 грн страхового відшкодування, 3% річних у сумі 3600,51 грн та інфляційних втрат у сумі 18697,47 грн.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 96, ідентифікаційний код 35417298) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у сумі 54621,23 грн, 3% річних у сумі 3600,51 грн, інфляційні втрати у сумі 18697,47 грн та судовий збір у сумі 2060,22 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано:14.11.2023.

Суддя С. О. Турчин