ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

15 листопада 2023 року Справа № 915/1287/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяви про відвід судді

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Голубицької Інни Володимирівни, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

електронна пошта:

про стягнення коштів в сумі 592 069, 33 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулись позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", в якій просять суд:

1. Стягнути з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_1 455 935, 63 грн., що складається з:

- 19 708, 39 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2018 рік; 7 283, 98 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 1 182, 50 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків та зборів;

- 13 982, 07 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2019 рік; 5 167, 61 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 838, 92 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів;

- 139 638, 15 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2020 рік; 51 608, 58 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 8 378, 29 грн. - 3% річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів;

- 179 796, 01 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2021 рік; 22 957, 25 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 5 393, 88 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_3 73 715, 52 грн., що складається з:

- 3 380, 84 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2018 рік; 1 249, 52 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 202, 85 грн. - 3 % річних на суму заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів;

- 2 398, 53 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2019 рік; 886, 47 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 143, 91 грн. - 3% річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів;

- 23 953, 96 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2020 рік; 8 853, 10 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 1 437, 24 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів;

- 26 958, 19 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2021 рік; 3 442, 16 грн. -інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 808, 75 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_2 62 418, 18 грн., що складається з:

- 53 916, 38 грн. - заборгованості зі сплати дивідендів за 2021 рік; 6 884, 31 грн. - інфляційних втрат на суму основної заборгованості; 1 617, 49 грн. - 3 % річних на суму основної заборгованості з утриманням з цих сум встановлених законодавством України податків і зборів.

4. Всі судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.09.2023 підготовче засідання по справі відкладено на 23.10.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2023 підготовче засідання по справі відкладено на 08.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2023 підготовче засідання по справі відкладено на 08.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 оголошено перерву в підготовчому засіданні по справі до 15.11.2023.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в підготовче засідання 15.11.2023 не з`явились, про розгляд справи повідомлені в порядку ст. 120 ГПК України.

15.11.2023 на адресу Господарського суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді (вх. 15150/23 від 15.11.2023), в якій позивач просить суд відвести суддю Господарського суду Миколаївської області Олейняш Е.М. від розгляду судової справи № 915/1287/23.

Заява з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України мотивована тим, що 08.11.2023 суддя Олейняш Е.М. відмовила в заяві про зміну предмета позову та в поданому клопотанні про зобов`язання відповідача виконати вимоги ст. 90 ГПК України, що на думку позивача, свідчить про повну відсутність у судді кваліфікації для розгляду даної категорії справ, а відтак і об`єктивності.

15.11.2023 на адресу Господарського суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді (вх. 15147/23 від 15.11.2023), в якій позивач просить суд відвести суддю Господарського суду Миколаївської області Олейняш Е.М. від розгляду судової справи № 915/1287/23.

Заява з посиланням на п. 3, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України мотивована наступним:

1) порушення норм матеріального права при вже розглянутих справах цією ж суддею: в провадженні судді Олейняш Е. М. перебували справи № 915/93/22 та № 915/76/22, за результатами яких прийнято рішення про задоволення позовних вимог, але в мотивувальній частині допущено порушення норм матеріального права. Відтак, суддя прямо заінтересована у результаті розгляду справи № 915/1287/23, щоб воно було ідентичним до вже прийнятих нею рішень по справам № 915/93/22 та № 915/76/22, а тому підлягає відводу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ГПК України;

2) суддя перебрала на себе повноваження Верховної Ради України, внесла зміни в ГПК України і застосувала їх, а тому підлягає відводу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, у зв`язку з нерозумінням норм ГПК України і процесу в цілому.

3) суддя, розглядаючи заяву про зміну предмета позову, не побачила похідну вимогу. Відтак, суддя підлягає відводу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, у зв`язку з нерозумінням норм ГПК України і похідної вимоги взагалі;

4) суддя, якій заявлено відвід, зухвало призначила судове засідання. Навівши резолютивну частину ухвали, позивач зазначає, що вказана ухвала є зухвалим рішенням, яке в черговий раз підтверджує кругову поруку серед суддів. Суддя в резолютивній частині ухвали зазначила, що ухвала не може бути оскаржена і вже набрала законної сили негайно (прям негайно).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7, 8, 11 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.11.2023.

Заяви про відвід судді надійшли на адресу суду 15.11.2023. Отже, в силу ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України заява про відвід судді розглядається судом, який розглядає справу.

Керуючись ч. 8 ст. 39 ГПК України, розгляд заяв про відвід судді здійснювався в судовому засіданні 15.11.2023.

Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст. 35-40 ГПК України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Розглянувши заяви про відвід судді, судом встановлено наступне.

В підготовчому засіданні 08.11.2023 судом розглянуто клопотання позивачів про зобов`язання відповідача виконати вимоги ст. 90 ГПК України (вх. № 14834/23 від 08.11.2023), а також заяву про зміну предмета позову (вх. № 14835/23 від 08.11.2023).

Після розгляду вищевказаних клопотань, заяви в підготовчому засіданні 08.11.2023 позивач ОСОБА_1 заявив усне клопотання про відвід судді.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

В ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2023 про відкриття провадження у справі судом роз`яснено учасникам процесу, що заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань подаються в порядку, встановленому ГПК України (ч. 3 ст. 169 ГПК України); якщо такий порядок приписами ГПК України не встановлений, то заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань слід подавати до суду в письмовій формі (ч. 3 ст. 169 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, судом в підготовчому засіданні 08.11.2023 оголошено перерву та роз`яснено позивачу право звернутись до суду із письмовою заявою про відвід судді за наявності підстав, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023.

Позивачі, посилаючись на обставини, які, на їх думку, викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України), зазначають про незгоду з результатом розгляду судом клопотання позивачів про зобов`язання відповідача виконати вимоги ст. 90 ГПК України, а також заяви про зміну предмета позову, надаючи пояснення по суті відповідних заяв, клопотань.

В ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 судом зазначено про розгляд вищевказаного клопотання та заяви, результат розгляду, а також наведено мотиви прийняття відповідних процесуальних рішень з посиланням на норми ГПК України. Тобто, судом виконано вимоги ст. 234 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, наведені позивачами підстави, які фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді, не є в розумінні ч. 4 ст. 35 ГПК України підставою для відводу судді Олейняш Е. М.

Щодо посилань позивача на порушення, на думку позивача, суддею Олейняш Е. М. норм матеріального права під час прийняття рішень в інших господарських справах № 915/76/22 та № 915/93/22, а також про заінтересованість у розгляді даної справи, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Незгода учасника процесу, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, з судовим рішенням у справі виражається у формі оскарження судового рішення до суду вищої інстанції в порядку, передбаченому ГПК України.

Судом встановлено, що позивачі не були учасниками справ № 915/76/22 та № 915/93/22. В заяві про відвід судді позивачем зазначено, що апеляційна скарга не подавалась.

В силу приписів ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з рішеннями або окремою думкою судді в інших справах не може бути підставою для відводу.

Щодо посилання позивача на те, що суддя перебрала на себе повноваження Верховної Ради України, внесла зміни в ГПК України і застосувала їх, то суд зазначає про безпідставність даного твердження, оскільки це неможливо ані практично, ані теоретично.

Водночас, зі змісту заяви про відвід вбачається незгода позивача з результатом розгляду судом клопотання позивача про зобов`язання відповідача виконати вимоги ст. 90 ГПК України. Отже, аналогічно і попереднім підставам, наведені позивачем підстави в цій частині заяви також фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді, що не є в розумінні ч. 4 ст. 35 ГПК України підставою для відводу судді Олейняш Е. М.

Щодо посилань відповідача на те, що суддею, якій заявлено відвід, призначено судове засідання та в ухвалі зазначено про негайне набрання ухвалою законної сили, а також роз`яснено, що ухвала не підлягає оскарженню, то суд зазначає наступне. Як зазначено в самій ухвалі від 08.11.2023, судом в підготовчому засіданні 08.11.2023 оголошено перерву та роз`яснено позивачу право звернутись до суду із письмовою заявою про відвід судді за наявності підстав, тобто надано можливість учасникам процесу реалізувати передбачені ст. 42 ГПК України права з дотриманням норм ст. 169 ГПК України. Порядок набрання ухвалами законної сили врегульовано ст. 235 ГПК України, а перелік ухвал, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, визначено ст. 255 ГПК України, до яких не відноситься ухвала про оголошення перерви в підготовчому засіданні. На виконання вимог п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 234 ГПК України судом зазначено в ухвалі строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження відповідно до положень ст. 235, 255 ГПК України.

Будь-яких інших підстав для відводу судді Олейняш Е. М., а також доказів на їх підтвердження позивачами не подано.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (п. 1.2.1 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Заявниками не надано жодного доказу (ст. 74 ГПК України) на підтвердження обставин щодо упередженості чи заінтересованості судді Олейняш Е.М. у розгляді справи № 915/1287/23.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

В рішенні Європейський суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року вказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини також звертає увагу на те, що для вирішення питання про незалежність суду з точки зору статті 6 § 1 Конвенції необхідно брати до уваги серед іншого, на ... існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (п. 80 рішення Суду по справі Салов проти України № 65518/01 від 06.09.2005 року).

У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім (див.: Hauschidt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A. No. 154, p. 48).

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої зацікавленості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Отже, доводи позивачів у заявах про відвід судді Олейняш Е. М. про те, що її дії містять сумнів в неупередженості та об`єктивності, а також заінтересованість у результаті розгляду справи (п. 3, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України) ґрунтуються виключно на власній оцінці викладених заявником обставин та припущеннях, є необґрунтованими та такими, що зводяться до оцінки процесуальних дій судді. Отже, вказані заявником обставини не можуть бути підставою для відводу судді. Інших обставин, які викликають у заявників сумнів у неупередженості або об`єктивності судді чи заінтересованості у результаті розгляду справи, не зазначено та відповідних доказів не подано. На підставі викладеного вище, суд не встановив наявність передбачених статтями 35, 36 ГПК України підстав для відводу судді Олейняш Е. М. у справі № 915/1287/23, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні заяв про відвід судді (вх. 15150/23 від 15.11.2023; (вх. 15147/23 від 15.11.2023).

Одночасно судом враховано наступне. Метою відводу судді або складу суду є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення. Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принців поведінки суддів (схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року № 2006/23), суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Зокрема, відповідно до пункту 90 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів (вересень 2007 року) залежно від обставин, обґрунтована підозра в упередженості може виникати у разі, якщо між суддею та громадянином, який бере участь у справі, існують особисті дружні або ворожі відносини. Консультативна рада європейських судів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує: "Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він також повинен вважатися вільним від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади буде підірвано". Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви "спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд ("Ферантелі та Сантаджело проти Італії", "Хаусчілдт проти Данії, "Веттстейн проти Швейцарії").

Зважаючи на пріорітетність норм Європейської конвенції та принципове значення рішень Європейського суду з прав людини для національного правозастосування та сприяння посиленню системи правосуддя в Україні, виходячи із загальних принципів судочинства, важливим аспектом яких є право на справедливий суд, задля забезпечення суспільного порядку та довіри, а також захисту репутації та підтримання авторитету органів правосуддя, зважаючи на конституційну гарантію права на судовий захист, з метою уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у безсторонності, неупередженості судді чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні спору, вважаю за правильне заявити про самовідвід від розгляду справи № 915/1287/23 та його задоволення.

Керуючись ст. 35-36, 39, 232-235, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача Голубицького С. Г. про відвід судді (вх. 15150/23 від 15.11.2023).

Відмовити в задоволенні заяви позивача Голубицької І. В. про відвід судді (вх. 15147/23 від 15.11.2023).

Самовідвід судді Олейняш Е. М. у справі № 915/1287/23 задовольнити.

Справу № 915/1287/23 передати для визначення судді в порядку ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 235, 255 ГПК України).

Ухвалу підписано 15.11.2023

Суддя Е. М. Олейняш