ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.2023м. СумиСправа № 920/1136/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/1136/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, код 25498917)

до відповідача: Акціонерного товариства «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ІНЖИНІРИНГ» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, код 00205618)

про стягнення 170 982, 33 грн

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ - ІНЖИНІРИНГ» (40009, Україна, 40009, Сумська обл., м. Суми, вул.Іллінська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, к.16, , Інд. податковий номер: 58), на рахунок НОМЕР_1 АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за спожиту електричну енергію з ПДВ в сумі 157 053, 05 грн; на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» пеню в сумі 1 092, 00 грн; на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» інфляційні втрати в сумі 9 259, 91 грн; на рахунок: НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» 3% річних в сумі 3 577, 37 грн; на рахунок: НОМЕР_3 АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" судовий збір в сумі 2 684,00 грн та повернути з державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» на рахунок: НОМЕР_3 АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК"; а також судовий збір.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.10.2023 справу № 920/1136/23 розподілено для розгляду суді Джепі Ю.А.

Ухвалою від 04.10.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання за наявними матеріалами; відповідачу встановлено строк - 15 днів для подання відзиву з дня вручення ухвали від 04.10.2023.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень зазначена ухвала суду від 04.10.2023 отримана позивачем 12.10.2023, а відповідачем - 11.10.2023.

31.10.2023 відповідачем подано до суду відзив (вх.№ 4189 від 31.10.2023), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на той факт, що позивачем не доведено факт надання послуг за період квітень-липень 2023 року. Також вважає, що нарахована пеня суттєво перевищує розмір пені, встановлений ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того зазначає, що нарахування пені суперечить положенням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновирусної хвороби (COVID-19)"

06.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№ 1134 від 06.11.2023), у якій позивач з позицією відповідача не погоджується, вважає позовні вимоги доведеними й такими, що грунтуються на умовах укладеного сторонами договору та вимогах чинного законодавства.

Також 06.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача (вх.№1142 від 06.11.2023) про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження надсилання відповіді на відзив відповідачу.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14,74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У зв`язку з реформуванням ринку електричної енергії, на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 забезпеченням споживачів електричною енергією займаються різні суб`єкти ринку електричної енергії, зокрема, оператори систем розподілу та електропостачальники, одним з яких є Товариство з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА, яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугпередбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до абз. 2 п. 1.2.15 Правил, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв- приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Між ТОВ «ЕНЕРА» (Позивач; Постачальник) та Акціонерним товариством «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ - ІНЖИНІРИНГ» (Відповідач; Споживач) 14.01.2022 укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 2000438, підписано заяву-приєднання до умов зазначеного Договору, в якій зазначено дату початку постачання електричної енергії Споживачу - 01.02.2022.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

ТОВ «ЕНЕРА» протягом дії Договору здійснює постачання електричної енергії споживачу, а в свою чергу споживач здійснює споживання електричної енергії.

Зазначене підтверджується листами про переданий обсяг розподіленої електричної енергії, яка була поставлена ТОВ «ЕНЕРА» споживачу АТ «СМНВО- ІНЖИНІРИНГ»: № 59-25/2173 від 21.09.2023, № 59-25/767 від 22.03.2023, № 59-25/908 від 13.04.2023, № 59-25/1453 від 05.07.2023, № 59-25/2051 від 08.09.2023 Філії «Сумський МРЕМ» AT «Сумиобленерго», що на ринку електричної енергії України виконує функції адміністратора комерційного обліку (АКО) відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, а саме: здійснює надання сертифікованих даних комерційного обліку (остаточного набору даних комерційного обліку за встановлений період для точки комерційного обліку, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії).

Частина 1 статті 53 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлює - функції адміністратора комерційного обліку покладаються на оператора системи передачі. Відповідно до пункту 10 постанови НКРЕП від 14.03.2018 № 312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (ОСР).

Так, AT «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» було фактично спожито електричну енергію в обсягах, зазначених ОСР в наданих листах.

На підтвердження обсягів і вартості спожитої електроенергії сторонами Договору також підписані Акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії.

Акти за період червень-липень 2023 Відповідачем не були повернені Позивачу, що, згідно умов Договору, не обмежує Позивача у підтвердженні обсягів споживання електроенергії даними ОСР (про переданий обсяг розподіленої електроенергії) та формування і виставлення рахунків на оплату спожитої електроенергії.

Відповідно до пп.1 пункту 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 4.13. Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі. В свою чергу, у відповідності з Комерційною пропозицією до Договору (додаток № 2 до Договору) оплата електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами до 24 числа місяця, що передує розрахунковому - 100 % вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ; з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Рахунок надається споживачу не пізніше десятого календарного місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

Відповідно до пункту 5.7 Договору оплата рахунку постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Так, за спожиту електричну енергію ТОВ «ЕНЕРА» було нараховано AT «СМНВО- ІНЖИНІРИНГ»:

- за квітень 2023 - 76 653,60 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком №2000438/212202/1 від 30.04.2023 - надісланий Боржнику на його юридичну адресу 11.07.2023 поштою рекомендованим листом (згідно фіскального чеку) та отриманий ним 13.07.2023 (скрін-шот з офіційного сайту AT «Укрпошта» за результатами відслідковування трек-номеру відправлення);

за травень 2023 - 46 054,64 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком №2-1 від 31.05.2023 - отриманий представником Споживача наручно 09.06.2023, про що свідчить відповідний підпис на рахунку;

- за червень 2023 - 32 706,71 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком №2-1 від 30.06.2023 - надісланий Боржнику на його юридичну адресу 11.07.2023 поштою рекомендованим листом (згідно фіскального чеку) та отриманий ним 13.07.2023 (скрін-шот з офіційного сайту AT «Укрпошта» за результатами відслідковування трек-номеру відправлення);

за липень 2023 - 1 638,10 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком № 2-1 від 31.07.2023 - надісланий Боржнику на його юридичну адресу 16.08.2023 поштою рекомендованим листом (згідно фіскального чеку) та отриманий ним 18.08.2023 (скрін-шот з офіційного сайту AT «Укрпошта» за результатами відслідковування трек-номеру відправлення).

Згідно Довідки нарахувань та оплат по активній електроенергії по АТ «СМНВО- ІНЖИНІРИНГ» за договором № 2000438, рахунки за квітень 2023 - липень 2023 на суму 157 053 грн 05 коп Відповідачем оплачені не були, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення цього боргу, а також нарахованих сум пені в розмірі 1 092,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 9 259,91 грн та 3% річних в розмірі 3 577,37 грн.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Між сторонами виникли правовідносини за договором постачання електричної енергії.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 4.13. Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі. В свою чергу споживач, у відповідності з комерційною пропозицією до Договору, має здійснити оплату рахунка Постачальника за Договором у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

У відповідності з п.п. 1 п. 6.2. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії відповідно до умов цього Договору.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного з позивачем договору постачання електричної енергії, доказів оплати за неї за період квітень-липень 2022 року не надано, а тому позовні вимоги щодо стягнення 157 053,05 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Оскільки Відповідач неодноразово порушував свої договірні зобов`язання в частині своєчасного здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію, ТОВ «ЕНЕРА» нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Так, Відповідачу згідно Договору були виставлені, зокрема, рахунки на оплату спожитої електроенергії за лютий 2022 - липень 2023. Оплата рахунків здійснювалась Відповідачем з порушенням визначених Договором строків, оплачені частково або неоплачені взагалі на момент подання позову в даній справі.

Відповідно до абз.2 п.4.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу. Аналогічну правову позицію викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.12.2019 у справі № 911/2630/19 зауважив, що у випадку коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Пеня як вид забезпечення виконання зобов`язання та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 та ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

ТОВ «ЕНЕРА» на суму несплаченої Відповідачем заборгованості нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, в сумі 1 092,00 грн.

При нарахуванні пені за доданими до позову рахунками Позивачем не були порушені вимоги щодо строків для її нарахування та стягнення, оскільки відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (C0VID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з Прикінцевими положеннями Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (C0VID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд не покладає в основу висновків у справі заперечення відповідача, що викладені у відзиві, щодо безпідставності нарахування пені з огляду на таке.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не застосовується до відносин сторін, що виникли внаслідок укладання Договору постачання електроенергії споживачу № 2000438 від 14.01.2022.

Електрична енергія, що постачається Відповідачу на виконання зазначеного Договору, є товаром, призначеним для купівлі-продажу, та для забезпечення потреб електроустановок Відповідача, необхідних для здійснення його господарської діяльності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Колективний споживач - це юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Натомість Відповідачу електроенергія постачається ТОВ «ЕНЕРА» не для задоволення побутових потреб, а для забезпечення потреб об`єктів Споживача (п.2.1 Договору), тобто для забезпечення здійснення ним господарської діяльності. Ці об`єкти Споживача не є житловими, садибними, садовими чи дачними будинками.

Відповідач відповідно до КВЕД займається такими видами діяльності, як: 28.13 - Виробництво інших помп і компресорів (основний), 28.99 - Виробництво інших машин і устатковання спеціального призначення, 16.24 - Виробництво дерев`яної тари, 25.50 - Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія, 46.19 - Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 85.32 - Професійно-технічна освіта, 71.11 - Діяльність у сфері архітектури, 74.90 - Інша професійна, наукова та технічна діяльність, 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 55.10 - Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування та ін.

Як вбачається з листів АТ «Сумиобленерго» про переданий обсяг розподіленої електроенергії споживачу АТ «СМНВО-інжиніриг», а також з Додатку № 1 до Договору - заяви приєднання, постачання електричної енергії споживачу здійснюється на такі об`єкти: табір відпочинку, Палац культури, адміністративно-виробничий корпус - тобто об`єкти, які безпосередньо пов`язані з веденням Відповідачем господарської діяльності та які не можуть бути віднесені до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, Відповідач згідно Договору отримує від ТОВ «ЕНЕРА» не житлово-комунальну послугу, а товар, необхідний для здійснення його господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Відповідно, до правовідносин ТОВ «ЕНЕРА» з Відповідачем за Договором не застосовується пп. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ.

Крім того, за змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл електричної енергії є комунальною послугою.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», який є спеціальним нормативно-правовим актом у відносинах правового регулювання постачання електроенергії, електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу (п. 26); постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії (п. 68).

Верховний Суд неодноразово у свої практиці під час вирішення питання співвідношення загальної та спеціальної норми звертав увагу на необхідності застосування спеціального закону перед загальним, зазначаючи, що при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм необхідно керуватися принципом lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною (зокрема, постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 263/15749/16-а, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 27.12.2022 у справі №910/21725/21).

Про необхідність застосування наведеного принципу зазначено також рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 у справі № 5-р (II)/2020, в якому зауважено, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Ніколова проти Болгарії», від 24.06.20221 у справі «Шкіря проти України»).

Отже, у спірних правовідносинах за наявності розбіжностей у правовому регулюванні підлягають застосуванню положення Закону України «Про ринок електричної енергії», який є спеціальним стосовно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

ТОВ «ЕНЕРА» на суму несплаченої/несвоєчасно сплаченої Відповідачем заборгованості нараховано інфляційні втрати, сума яких склала 9 259,91 грн, та 3% річних в розмірі 3 577,37.

Перевіривши розрахунок пені, відсотків річних та інфляційних втрат, суд вважає їх арифметично правильними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову у повному розмірі судовий збір в сумі 2 684 грн підлягає стягненю з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Питання повернення позивачеві суми надлишково сплаченого судового збору за його заявою у позові вирішено судом шляхом постановлення відповідної ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ - ІНЖИНІРИНГ» (40009, Україна, 40009, Сумська обл., м. Суми, вул.Іллінська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, к.16, , Інд. податковий номер: 58) на рахунок НОМЕР_1 АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за спожиту електричну енергію з ПДВ в сумі 157 053,05 грн (сто п`ятдесят сім тисяч п`ятдесят три гривні п`ять копійок).

3. Стягнути з Акціонерного товариства «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ - ІНЖИНІРИНГ» (40009, Україна, 40009, Сумська обл., м. Суми, вул.Іллінська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, к.16, , Інд. податковий номер: 58) на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» пеню в сумі 1 092,00 грн (одна тисяча дев`яносто дві гривні нуль копійок); інфляційні втрати в сумі 9 259,91 грн (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто одна копійка); 3% річних в сумі 3 577,37 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят сім гривень тридцять сім копійок).

4. Стягнути з Акціонерного товариства «СУМСЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ - ІНЖИНІРИНГ» (40009, Україна, 40009, Сумська обл., м. Суми, вул.Іллінська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, к.16, , Інд. податковий номер: 58) на рахунок: НОМЕР_3 АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" судовий збір в сумі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Рішення підписано суддею 13.11.2023.

Суддя Ю.А. Джепа