ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3917/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Василенко Леоніда Леонідовича, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Рафаль Еліни Владиславівни, м. Харків
про стягнення 13335,41 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василенко Леонід Леонідович (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Рафаль Еліни Владиславівни (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання продукції під реалізацію № 30-04-21 від 30.04.2021 в розмірі 13335,41 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 3000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.09.2023 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Також, даною ухвалою було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Головного управління ДПС у Харківській області дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків (індивідуальний податковий номер), який присвоювався ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

22.09.2023 до суду від Головного управління ДПС у Харківській області надійшло повідомлення (вх.№ 25713), згідно якого управління повідомляло суд, що дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків (індивідуальний податковий номер) ОСОБА_1 можуть бути надані до суду у разі постановлення судом ухвали, в якій будуть відомості про дату народження фізичної особи. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про дату народження ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.09.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.09.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61153, м. Харків, проспект Ювілейний, буд. 48. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/3917/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

30 квітня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Василенко Леонідом Леонідовичем (комітент) та Фізичною особою-підприємцем Рафаль Еліною Владиславівною (комісіонер) було укладено договір № 30-04-21 надання продукції під реалізацію (надалі - договір).

Відповідно п.1.1. договору, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента здійснити в інтересах останнього угоди по продажу товару - професійної косметики для нігтьового сервісу та спа-процедур, перелік яких надано у додатках до цієї угоди, надалі товар.

Згідно з видатковою накладною (на комісію) № 123 від 30.04.2021 року позивачем було передано відповідачу фізичній особі-підприємцю Рафаль Еліні Владиславівні товар за договором на загальну суму 13335,41 грн.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що комісіонер самостійно здійснює пошук покупця товару, здійснює усю підготовчу роботу та укладає з покупцем договір купівлі-продажу на найбільш вигідних для нього умовах.

Згідно п. 3.2. договору, при прийомі товару під реалізацію комісіонер зобов`язаний перевірити його наявність та якість.

У відповідності до п. 4.1. договору, комітент повинен передати товар комісіонеру згідно додатках, що засвідчується актом прийому-передачі товару.

Згідно акту приймання-передачі від 30.04.2021 за договором, позивачем було передано відповідачу, а останнім прийнято без зауважень товар на загальну суму 13335,41 грн.

Пунктом 3.5. договору було передбачено, що комісіонер повинен надавати звіт про реалізований товар комітенту по мірі його реалізації, але не рідше ніж 1 раз на місяць.

У відповідності до п.п. 3.6., 3.7. договору, комісіонер розраховується з комітентом за товар згідно наданого звіту, протягом 10 днів з моменту надання звіту. Комісіонер повинен зберігати усі документи на товар, що підтверджують його сплату.

Згідно позову позивач вказує, що з моменту укладення договору відповідачем не надавались позивачу звіти про реалізований товар та ФОП Рафаль Е.В. не розрахувалася за отриманий за договором товар.

Відповідно п. 5.1. договору, договір вступає в силу після підписання акту прийому - передачі товару від комітента до комісіонера та діє до 31.12.2021 року.

Згідно п. 5.4. договору, якщо після дати закінчення дії договору на протязі тижня жодна з сторін не висловила побажання про його зупинення, він вважається дійсним на наступні три місяці.

Таким чином, строк дії договору закінчився 31.03.2022 року.

Відповідно п. 5.2. договору, після закінчення дії договору комісіонер зобов`язаний здійснити повний розрахунок за товар з комітентом та повернути залишки товару.

Проте, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем позивачу вартості товару за договором у розмірі 13335,41 грн. та докази повернення залишків товару.

31.07.2022 позивачем була направлена ФОП Рафаль Е.В. відповідна вимога про повернення грошових коштів у розмірі 13335,41 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно ч. 1 ст. 1012 ЦК України, договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Згідно ч. 3 ст. 1012 ЦК України, істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Частиною 1 ст. 1014 ЦК України передбачено, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1022 ЦК України, після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за договором надання продукції під реалізацію № 30-04-21 від 30.04.2021 у розмірі 13335,41 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги у справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позовні вимоги у справі підлягають задоволено повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2023 між позивачем (клієнт) та адвокатом Лебединська І.С. було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно пункту 1.1. договору про надання правової допомоги, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а саме: підготувати позовну заяву ФОП Василенко Л.Л. до ФОП Рафаль Е.В. про стягнення грошових коштів у розмірі 13335,41 грн. за договором надання продукції під реалізацію № 30-04-21 від 30.04.2021. Адвокат має право підготувати вимогу про повернення грошових коштів з метою врегулювання спору в досудовому порядку. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату надання правової допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, за надання правової допомоги клієнт протягом терміну і на умовах, визначених додатковою угодою до цього договору, сплачує адвокату гонорар, розмір якого попередньо узгоджується сторонами в додатковій угоді - додатку до даного договору, яка є невід`ємною частиною даного договору.

У відповідності до п. 1.2. додаткової угоди від 31.07.20213 до договору про надання правової допомоги, винагорода складає 3000,00 грн. та має бути сплачена до 01.08.2023.

Згідно платіжної інструкції № 161 від 31.07.2023 позивачем було сплачено адвокату Лебединській І.С. 3000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 31.07.2023.

Також, 01.09.2023 між позивачем та адвокатом Лебединською І.С. було складено акт приймання-передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 31.07.2023.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, суд приходить до висновку, що фактично понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Рафаль Еліни Владиславівни ( АДРЕСА_1 ; відомості про ідентифікаційний номер та дату народження в матеріалах справи відсутні) на користь Фізичної особи-підприємця Василенко Леоніда Леонідовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість за договором надання продукції під реалізацію № 30-04-21 від 30.04.2021 в розмірі 13335,41 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Фізична особа-підприємець Василенко Леонід Леонідович ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Фізична особа - підприємець Рафаль Еліна Владиславівна ( АДРЕСА_1 ; відомості про ідентифікаційний номер та дату народження в матеріалах справи відсутні).

Повне рішення складено "13" листопада 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/3917/23