УХВАЛА

13 листопада 2023 року

м. Київ

Справа № 906/978/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10"

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі

за позовом фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10", 2) ОСОБА_1

про визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23 про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" про стягнення витрат на правничу допомогу, надіслана 26.10.2023 до Верховного Суду засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10", Верховний Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Зі змісту касаційної скарги слідує, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.07.2023 у справі № 906/978/23 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 у справі № 906/978/23 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28.07.2023 у справі № 906/978/23 залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

05.10.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу (лист від 02.10.2023) у якій заявник просив стягнути з фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, понесені у зв`язку з розглядом справи № 906/978/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23, яка є предметом касаційного оскарження, було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" про стягнення витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати, а його заяву про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" зазначає, що фізична особа - підприємець Саксонік Михайло Маркович подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28.07.2023 у справі № 906/978/23. В подальшому представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" було подано відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому було зазначено про витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Крім того, як зазначає скаржник, 27.09.2023 його представник брав участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. У зв`язку з цим, на думку скаржника, йому було неправомірно відмовлено у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Дослідивши обставини справи та доводи, викладені в касаційній скарзі, Верховний Суд встановив таке.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 233 Господарського процесуального кодексу України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції встановив, що справа № 906/978/23 не була розглянута по суті, не було прийнято рішення у справі за позовом фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів, а оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою лише вирішувалося процесуальне питання щодо відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, оскільки не ухвалювалося судове рішення, яким спір вирішено по суті, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та вважає, що суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, правомірно відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 906/978/23 з дотриманням наведеної норми процесуального законодавства.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10", викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, ЄСПЛ, § 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано, що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справи відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18.11.2010).

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23, оскільки правильне застосовування апеляційним господарським судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі № 906/978/23.

2. Матеріали касаційної скарги повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ Полісся-10".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак