РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023Справа № 910/10411/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт"

про стягнення 9 147 050,00 грн.

Представники:

від позивача: Сергійчук Ю.В.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Агро-Еко ХХІ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твін Експерт» про стягнення 9 147 050,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 6 від 09.12.2015 у частині повернення коштів, з огляду на що позивач просить суд стягнути 9 147 050,00 грн основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

17.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 05.09.2023.

09.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засіданя у режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання позивача, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення засідання 05.09.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

21.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому містилось клопотання про письмове опитування учасників справи та клопотання про витребування оригіналів письмових доказів.

01.09.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, до якої було долучено заяву свідка із відповідями на питання, що були поставлені відповідачем у відзиві, та клопотання про витребування доказів.

05.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив разом з клопотанням про призначення експертизи та заявою про виклик свідка.

У підготовче засідання 05.09.2023 прибув представник відповідача, представник позивача взяв участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача підтримав клопотання про витребування доказів, виклик свідка, призначення експертизи та заперечив проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Так, обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів відповідач зазначає, що у відповідача відсутні документи пов`язані з отриманням фінансової допомоги, наданий акт звірки містить підпис невідомої особи, а відтиск печатки не відповідає печатці ТОВ "Твін Експерт", також відповідачем зазначено, що платіжні доручення не містять обов`язкових реквізитів - підпису та печатки позивача.

Згідно з ч.3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За змістом ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Ураховуючи викладене, з огляду на предмет та підстави позовних вимог у даній справі, з метою повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання відповідача та витребував оригінали наступних документів: Договору про надання поворотної фінансової допомоги, Додаткової угоди до Договору про надання поворотної фінансової допомоги, платіжних доручень та акту звірки до вказаного договору.

Поряд з цим, зважаючи на недотримання позивачем вимог ст. 81 ГПК України щодо строку подачі клопотання та відсутність доказів вжиття заходів для самостійного отримання банківських виписок по особовому рахунку ТОВ «Твін Експерт» за періоди з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2017 по 31.12.2017, у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів судом відмовлено.

Відповідно до ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Також, з метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 05.09.2023 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 26.09.2023.

У підготовче засідання 26.09.2023 прибули представники сторін.

Представник позивача надав для огляду суду оригінали витребуваних доказів.

Представник відповідача просив залишити без розгляду клопотання про виклик свідка.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, зокрема, заяви про забезпечення позову.

Реалізацією цього права є рішення суду з приводу заявлених вимог (клопотань). Проте, реалізуючи таке процесуальне право, учасник не може бути позбавлений можливості вимагати залишити без розгляду заявлені клопотання до вирішення їх по суті судом.

При цьому, ч. 3 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на волевиявлення представника відповідача, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача та залишити заяву про виклик свідка без розгляду.

Також, представник відповідача просив зняти з розгляду клопотання про призначення експертизи у частині призначення судово-почеркознавчої експертизи та підтримав клопотання про призначення судово-технічної експертизи.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про призначення судово-технічної експертизи.

Розглянувши вищезазначене клопотання відповідача, суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, клопотання про призначення судової судово-технічної експертизи обґрунтовано тим, що встановити дійсність підпису директора ОСОБА_2 та відтиску печатки ТОВ «Твін Експерт» у Договорі про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 6 від 09.12.2015 та у Додатковій угоді №1 від 01.06.2016 року до Договору, а також дійсність підпису ОСОБА_1 та відтиску печатки ТОВ «Твін Експерт» на акті звірки взаємних розрахунків за період за період: з 01.01.2023 - 01.02.2023 між ТОВ ВКФ «Агро-Еко ХХІ» і ТОВ «Твін експерт», а також часових рамок їх проставлення можливо лише шляхом використання спеціальних знань у почеркознавстві та технічному дослідженні документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Частинами 1-4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, звертаючись до суду з клопотанням/заявою учасник судової справи має належним чином обґрунтувати таке клопотання/заяву, саме лише посилання на необхідність призначення експертизи без обґрунтування які обставини, що мають значення для справи зможе підтвердити або спростувати експертне дослідження, та зазначення в чому полягала неможливість самостійно надати до суду експертний висновок, не є достатньою підставою для призначення судової експертизи за таким клопотанням/заявою, при цьому, зібрані в межах справи № 910/10411/23 докази дозволяють встановити обставини, що входять до предмета доказування без призначення судової експертизи. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи та відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.

У підготовчому засіданні 26.09.2023 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2023.

29.09.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засіданя у режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання позивача, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення засідання 07.11.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

30.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції, представник відповідача не з`явився.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 07.11.2023 за відсутності представників відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 07.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ" (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" (позичальник, відповідач) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 6 від 09.12.2015 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених чинним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується використати її для власних потреб і повернути у визначений даним договором строк.

Згідно з п. 1.2 Договору фінансова допомога надається у розмірі 9 960 000,00 грн. для власних потреб позичальника, фінансова допомога надається шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що відсотки на фінансову допомогу, що надається за цим договором, не нараховуються.

Фінансова допомога надається строком на 2 роки з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на розрахунковий рахунок позичальника, з можливістю дострокового повернення (п. 1.4 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 01.06.2016).

Відповідно до п. 1.5 Договору по закінченню строку, вказаного в п. 1.4 цього договору, позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу в повному обсязі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок кредитора.

За умовами п. 2.2 Договору кредитор зобов`язаний надати у готівковому або безготівковому порядку зазначену в договорі суму фінансової допомоги в касу або на особистий рахунок позичальника, в строк, що не перевищує 10-ти банківських днів з дати підписання цього договору.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його повного виконання (п. 3.1 Договору).

За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку що даний договір за своєю правовою природою є договором позики.

На виконання умов договору позивач 09.12.2015 перерахував відповідачу суму позики у розмірі 9 960 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, а також платіжними дорученнями від 09.12.2015 №900 на суму 460 000,00 грн, №901 на суму 1 500 000,00 грн, №902 на суму 3 000 000,00 грн, №903 на суму 2 500 000,00 грн та №904 на суму 2 500 000,00 грн.

Як зазначено в позовній заяві, позичальник 10.05.2019 повернув кредитору 812 950,00 грн, проте решту суми у розмірі 9 147 050,00 грн не повернув, чим порушив умови Договору та взяті на себе зобов`язання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неналежне виконанням відповідачем умов Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 6 від 09.12.2015 у частині повернення коштів, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 9 147 050,00 грн основного боргу.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки, позивачем не доведено належними доказами обставину виконання ним умов Договору у частині переказу відповідачу визначеної суми коштів; відповідачем було повернуто позивачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 5 400 00,00 грн, що позивач при визначенні розміру заборгованості не врахував; попереднім директором ТОВ "Твін Експерт" не було передано документи по Договору № 6 від 09.12.2015; позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між ТОВ "Агро-Еко ХХІ" та ТОВ "Твін Експерт" укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 6 від 09.12.2015, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 9 147 050,00 грн (суму позики).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зазначає, що доводи відповідача про відсутність належного підтвердження факту надання позивачем грошових коштів фінансової допомоги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами (банківською випискою з рахунку позивача та платіжними дорученнями від 09.12.2015 № 900 - 904).

У свою чергу, заперечуючи факт отримання грошових коштів, за наданими суду позивачем доказами, відповідач мав можливість надати суду банківські виписки за визначеними платіжними дорученнями з власного банківського рахунку за період часу з 09.12.2015 для спростування твердження позивача про надання грошових коштів. Відповідні докази відсутні у матеріалах справи.

Відповідно, суд відхиляє твердження відповідача про відсутність документального підтвердження факту виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 6 від 09.12.2015.

Посилання відповідача на повернення відповідачем на користь позивача 18.10.2017 року поворотної фінансової допомоги у розмірі 5 400 000,00 грн також не спростовує обґрунтованості вимог позивача адже з наявної в матеріалах справи копії витягу з виписки по особовому рахунку відповідача з 01.01.2017 по 31.12.2017 вбачається, що 18.10.2017 ТОВ "Твін Експерт" перерахував на користь ТОВ "Агро-Еко ХХІ" грошові кошти у розмірі 5 400 000,00 грн із призначенням платежу: "Повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору. Без ПДВ". Відтак, призначення платежу не дає суду можливості встановити конкретний договір, на виконання якого сплачувалися кошти у розмірі 5 400 000,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року в справі № 809/34/17 та від 01.07.2020 року в справі № 824/74/19-а викладено висновок про те, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. До списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит "Призначення платежу" шляхом відкликання платіжного доручення. Тобто з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.

Національний банк України у листі від 09.06.2011 року № 25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу" зазначив, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що наданий відповідачем витяг із виписки по його особовому рахунку не може бути належними доказом на підтвердження виконання зобов`язання з повернення позики за Договором №6 від 09.12.2015.

Крім цього, у відповіді на відзив позивачем зазначено, що кошти в розмірі 5 400 000,00 грн були повернуті відповідачем позивачу за іншим правочином - Договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 27.10.2015 на підтвердження чого надає зазначений Договір, відповідні платіжні доручення та виписку по банківському рахунку.

Також, суд відхиляє доводи відповідача в частині неналежного приймання-передачі документів при зміні керівника, оскільки ці правовідносини ніяким чином не впливають на обсяг цивільних прав та обов`язків відповідача перед позивачем.

Відтак, суд, враховуючи приписи п. 1.4. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.06.2016 дійшов висновку, що строк повернення позики настав, а тому вимоги позивача про стягнення 9 147 050,00 грн заборгованості є обґрунтованими.

У заяві від 30.10.2023 відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, стосовно чого суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що датою звернення позивача із даним позовом до суду є 12.07.2023 (позов направлено за допомогою засобів поштового зв`язку), а відповідно до п. 1.4 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 01.06.2016 фінансова допомога надається строком на 2 роки з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на розрахунковий рахунок позичальника, тобто з 09.12.2015 по 09.12.2017.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Поряд з цим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжувався та тривав до липня 2023 року.

Разом з тим, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так, указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні із 24.02.2022 було введено воєнний стан, який триває і наразі.

Таким чином, з огляду на вищезазначені приписи законодавства та встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 12.07.2023 та строк надання позики (з 09.12.2015 по 09.12.2017) суд дійшов висновку, що строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 9 147 050,00 грн, позивачем не пропущено.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 9 147 050,00 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 9 147 050,00 грн, а відтак, задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" (79067, Львівська обл., місто Львів, вул. Бескидська, будинок 41; ідентифікаційний код: 39770434) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Агро-Еко ХХІ" (32390, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, село Крушанівка, вулиця Центральна, будинок 40; ідентифікаційний код: 34422244) заборгованість у розмірі 9 147 050 (дев`ять мільйонів сто сорок сім тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 137 205 (сто тридцять сім тисяч двісті п`ять) грн 75 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.11.2023

Суддя Ю.В. Картавцева