ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (906/1112/23)

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Макаревича В.А.

секретар судового засідання: Підгаєцька М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

за участю: Гурковська А.В. - (вільний слухач), представник Міністерства юстиції України, службове посвідчення серії АА №018831 від 28.07.2023;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир) про стягнення 7 207,67 грн в межах справи №906/1318/19 за заявами Виробничо-комерційної фірми "Урарту" (м. Баранівка, Житомирська область) та Приватного підприємства "Автомагістраль" (с. Синяк, Вишгородський район, Київська область) до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області (суддя Макаревич В.А.) перебуває справа про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

17.08.2023 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від ОСОБА_1 надійшла позовна заява від 17.08.2023 (з додатками) до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення компенсації заробітної плати на суму 7 207,67 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 від 17.08.2023 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення компенсації заробітної плати на суму 7 207,67 грн для розгляду в межах справи про банкрутство №906/1318/19. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28 вересня 2023 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 28.09.2023 відкладено розгляд справи на "13" листопада 2023 р. 12:00 год.

Присутній у судовому засіданні 28.09.2023 позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідач не сплатив йому заробітну плату за лютий 2019 у сумі 18 678, 88 грн; вважає, що відповідно до довідки УПФ України форми ОК-5 дана сума - це нарахована заробітна плата за лютий 2019, яка не була врахована в сумі 36 791,08 грн. Просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату для надання можливості ознайомитись з відзивом №437 від 27.09.2023.

06.10.2023 до суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, у якій позивач відмовляється від позову в частині стягнення компенсації в розмірі 6637,50 грн та підтримує позовні вимоги в частині стягнення компенсації заробітної плати з відповідача у розмірі 570,17 грн, просить розглядати справу без його участі за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач не з`явився.

Судом встановлено, що фактично у відповіді на відзив позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення компенсації заробітної плати з відповідача до суми 570,17 грн, з огляду на що суд розцінює подані уточнення як зменшення розміру позовних вимог у сумі 570,17 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відтак, суд приймає зменшення розміру позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача у розмірі 570,17 грн.

27.09.2023 на адресу суду від представника ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" адвоката Чайківської Н.М. надійшов відзив №437 від 27.09.2023 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить ухвали рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації заробітної плати в сумі 570,17 грн. В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю та проводити розгляд справи без її участі.

24.10.2023 до суду від представника відповідача надійшло письмове клопотання №471 від 24.10.2023, у якому представник відповідача просить розглядати справу без участі представника відповідача.

У судове засідання представник відповідача не з`явився.

Судом встановлено, що всі учасники провадження у справі повідомлені належним чином про дату, час та місце даного судового засідання на відомі суду адреси.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.

Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», а також, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Відтак, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у межах справи № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Як вбачається з матеріалів справи, з 02.10.2000 по 14.02.2019 позивач - ОСОБА_1 працював у філії «Володарсько - Волинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаді головного бухгалтера, що підтверджується копією з трудової книжки (а.с. 21).

Згідно письмових уточнень позовних вимог від 04.10.2023 (відповідь на відзив) позивач звернувся з позовом до суду про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 570,17 грн, посилаючись на те, що відповідач порушив строк виплати заробленої та нарахованої заробітної плати, в результаті чого позивач втратила частину заробітної плати через інфляцію, а тому просить сплатити грошову компенсвцію втрати частини цієї заробітної плати.

На день звільнення позивача із займаної посади -14.02.2019 року невиплачена заробітна плата становила - 36791,08 грн., що було встановлено рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2020р. у справі № 906/1318/19.

Згідно ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за які здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строками її виплати проводиться відповідно до індексів зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

В ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати в тому числі із вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 цього Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим законом.

Доходами в цьому законі слід розуміти грошові доходи громадянам, які вони одержали на території України і які не мають разового характеру; зокрема, це заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян та інші грошові доходи, які не мають разового характеру.

Відповідно до п.3 Постанови КМУ від 21.01.2021р. № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни у гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші виплати.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників, та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад встановлені норми за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження.

Разом з цим, у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. № 9рп/2013 зазначено: «Держава передбачає заходи спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошові винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами і є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення Положення ч. 2 ст.233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строківїї виплати, як складових належної працівнику заробітної плати без обмежень, будь-яким строком, не залежно від того чи були такі суми нараховані».

Судом встановлено, що сума компенсації втрати частини заробітної плати за період з листопада 2018 по лютий 2019, яку необхідно сплатити позивачу становить 570,17 грн.

Дану суму відповідач визнає у письмовому відзиві, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 570,17 грн компенсації втрати частини заробітної плати.

Керуючись статтями 2, 3, 73-79, 86, 233, 236-238, 241, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 570,17 грн компенсації втрати частини заробітної плати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається ://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 15.11.23

Суддя Макаревич В.А.

Віддрукувати:

Список розсилки:

1 - в справу

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рек.

3 - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75), електронна пошта : -електронний кабінет

4-а/к Мельник М.А. - 33013,м.Рівне, вул.Кавказька,3оф.305,електронна пошта: .