УХВАЛА

м. Київ

15.11.2023Справа № 910/17474/23
Суддя Господарського суду міста Києва Андреїшина І.О., розглянувши заяву Заступника Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) (03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2, ) про забезпечення позову

за позовом Заступника Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) (03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Проект» (03179, м. Київ, провулок Берестейський, 131, оф. 3, ідентифікаційний код 36329166)

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Проект», в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. від 27.01.2022 № 63107110 про державну реєстрацію за ТОВ «Юг-Проект» «права тимчасового використання» земельної ділянки з кадастровим номером :79:713:0855 площею 5,6901 га на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосїївському p-ні м. Києва, припинивши право користування ТОВ «Юг-Проект» нею.

Разом з позовною заявою прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якому останній просить суд вжити заходів щодо забезпечення цього позову, зокрема, заборонити ТОВ «Юг-Проект» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, які можуть призвести до пошкодження земельної ділянки площею 5,6901 га з кадастровим номером :79:713:0855 на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосіївському p-ні м. Києва чи вплинути на її правовий статус, зокрема, але не виключно, огороджувати ділянку, розорювати, здійснювати на ній будівництво, земляні роботи, роботи з підготовки будівельного майданчика і розчистку території, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, намив ґрунту чи піску, знищувати лісові насадження та рослинний покрив будь-яким способом, укладати договори та вчиняти інші правочини щодо цієї ділянки, здійснювати щодо неї реєстраційні дії, у тому числі реєструвати на ній об`єкти нерухомого майна чи незавершеного будівництва, ініціювати об`єднання / поділ ділянки.

Розглянувши вказану заяву Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що лісова ділянка буде забудована об`єктами нерухомості, що зумовить її вибуття з державної власності, тому виникає необхідність забезпечити позов шляхом заборони відповідачу, а також іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 5,6901 га з кадастровим номером :79:713:0855 на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосіївському p-ні м. Києва.

За доводами прокурора, існує висока загроза значного антропогенного впливу на об`єкт природно-заповідного фонду внаслідок масштабного будівництва - від шумового та хімічного забруднення до засмічення території, ущільнення ґрунтів та знищення рослинного покриву.

Таким чином, за твердженням заявника наявні обґрунтовані підстави вважати, що існує ймовірність неправомірного використання території об`єкта природно-заповідного фонду для прокладення дороги та інших комунікацій до об`єкта будівництва, адже ділянку, на якій воно планується, оточують землі, що перебувають у складі території НПП «Голосіївський».

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19 та від 26.10.2020 у справі №907/477/20.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, якщо особа звернулася до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, а тому в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що заявником не надано до суду рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. від 27.01.2022 № 63107110 про державну реєстрацію за ТОВ «Юг-Проект» «права тимчасового використання» земельної ділянки з кадастровим номером :79:713:0855 площею 5,6901 га на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосїївському p-ні м. Києва, тому суд не може встановити правомірність вимог, викладених у заяві про забезпечення позову.

Крім того, звертаючись до суду з даною заявою прокурор просить суд вжити заходів щодо забезпечення цього позову, а саме заборонити ТОВ «Юг-Проект» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, які можуть призвести до пошкодження земельної ділянки площею 5,6901 га з кадастровим номером :79:713:0855 на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосіївському p-ні м. Києва чи вплинути на її правовий статус, зокрема, але не виключно, огороджувати ділянку, розорювати, здійснювати на ній будівництво, земляні роботи, роботи з підготовки будівельного майданчика і розчистку території, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, намив ґрунту чи піску, знищувати лісові насадження та рослинний покрив будь-яким способом, укладати договори та вчиняти інші правочини щодо цієї ділянки, здійснювати щодо неї реєстраційні дії, у тому числі реєструвати на ній об`єкти нерухомого майна чи незавершеного будівництва, ініціювати об`єднання / поділ ділянки.

Суд зазначає, що вимога позивача про забезпечення позову, зокрема, заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії, які можуть призвести до пошкодження земельної ділянки площею 5,6901 га з кадастровим номером :79:713:0855 на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосіївському p-ні м. Києва є неконкретизованою, що виключає можливість її розгляду.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до протоколу огляду від 18.08.2023 земельна ділянка площею 5,6901 га з кадастровим номером :79:713:0855 на просп. Академіка Глушкова, 65 у Голосіївському p-ні м. Києва вже містить паркан у вигляді металевої сітки, тобто, огородження, тому ця вимога є недоцільною.

Так, дослідивши викладені у заяві про забезпечення позову обставини та надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що запропоновані заходи забезпечення позову за наявності у відповідача чинних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності відносно предмета спору у даній справі (скасування рішення про державну реєстрацію спірної земельної ділянки), поряд з цим, заявником не надано доказів на підтвердження обставин здійснення (наміру здійснення) відповідачем будь-яких дій щодо земельної ділянки, які б безпосередньо унеможливили поновлення прав та інтересів територіальної громади на спірну земельну ділянку у спосіб, визначений позивачем при звернені до суду з даним позовом.

При цьому, у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 Об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вже зазначалося, саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

При цьому, суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Здійснивши оцінку доводів Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості викладених у заяві вимог, суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської військової адміністрації) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали 15.11.2023

Суддя І.О. Андреїшина