УХВАЛА

м. Київ

09.11.2023Справа № 910/1432/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О., розглянувши

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Інвест Плюс" (перейменоване з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Морган Кепітал ")

на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 71385,94 грн

Представники учасників процесу:

від стягувача: Біла Ю.О.

від боржника: не з`явився

від органу ДВС: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 71385,94 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021, у справі №910/1432/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Кепітал" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 71385,94 грн задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Кепітал" 9 028,57 грн втрат від інфляції; та 881,52 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

19.05.2021 на виконання рішення суду, що набрало законної сили, видано відповідний наказ.

14.03.2023 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" надійшла скарга на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій скаржник просить суд визнати протиправною бездіяльність органу виконавчої служби щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва №910/1432/22 від 19.05.2021.

Також скаржник просить зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити вчинення виконавчих дій та невідкладно вжити всі необхідні заходи з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/1432/22 від 19.05.2021.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/242/23 від 14.03.2023 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи №910/1432/21 у зв`язку з відпусткою судді Курдельчука І.Д.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/1432/21 надійшла на розгляд до судді Маринченка Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2023, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 16.10.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 скасовано, справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Інвест Плюс" (перейменоване з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал") на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано для продовження розгляду до Господарського сукду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1199/23 від 27.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 910/1432/21 у зв`язку з відпусткою судді Маринченка Я.В.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/1432/21 надійшла на розгляд до судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 розгляд скарги на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) призначено на 09.11.2023 .

У судове засідання 09.11.2023 з`явився представник скаржника (стягувача), просив скаргу задовольнити.

Представники боржника та органу ДВС в судове засідання не з`явились, пояснень на скаргу не надавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши в судовому засіданні 09.11.2023 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Інвест Плюс", суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, в силу приписів частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією з засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень.

Скарга стягувача обґрунтована такими обставинами:

- 03.06.2021 державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ М, (м. Київ) Коваль Л.І. відкрито виконавче провадження № 65643200 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 № 910/1432/21;

- постановою про зупинення вчинення виконавчих від 15.06.2021 державним виконавцем зупинено чинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 № 910/1432/21 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

- 27.12.2022 стягувач звернувся до Печерського ВДВ у місті Києві ЦМУ М, (м. Київ) з заявою про вжиття заходів щодо виконання рішення суду в порядку статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", однак відділом виконавчої служби не надано відповіді на вказану заяву.

Скаржник зазначає, що оскільки сплив шестимісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, рішення суду у цій справі повинно виконуватися відповідно до частин другої та третьої статті 2 та 3 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З урахуванням викладеного, скаржник просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/1432/21 від 19.05.2021, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Водночас особливий порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, встановлено статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон).

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Частиною 2 ст. 4 Закону визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (ч. 3 ст. 4 Закону).

Обставини, передбачені частинами другою та третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відтак, лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто після закінчення цього строку, рішення суду повинно виконуватися згідно з частинами другою та третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.09.2021 у справі № 905/2999/17, від 25.10.2021 у справі № 905/1532/17, в ухвалі від 11.07. 2022 року у справі № 910/18883/15.

Як вбачається з матеріалів скарги, виконавче провадження № 65643200 відкрито 03.06.2021 та зупинено 15.06.2021 відповідно до постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, винесеної на підставі п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 10-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні: зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є акціонерне товариство "Українська залізниця".

В той же час, правило, встановлене статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" діє незалежно від того, чи є заборони тимчасовими, оскільки інших умов для застосування, крім наявності заборон та спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону не передбачає. Тобто, названа норма підлягає застосуванню саме після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 905/2986/16 (п. 43) та від 14.04. 2021 у справі № 910/8901/16.

Таким чином, навіть за умов наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, вказане не звільняє державного виконавця від необхідності вчинення дій (застосування механізмів), передбачених статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 17.09.2021 у справі № 905/2999/17 вказала на механізм виконання судового рішення, який з одного боку забезпечить задоволення вимог кредитора та забезпечить вжиття всіх необхідних заходів для фактичного повного виконання судового рішення, а з іншого боку, забезпечить дотримання встановлених законодавством тимчасових обмежень щодо неможливості задоволення вимог кредитора за рахунок боржника через запровадження мораторію та дозволить виконавцю діяти відповідно до положень нормативних актів. При цьому, за вказаною процедурою відшкодування кредитору відбувається не за рахунок боржника, а за рахунок коштів, передбачених відповідною бюджетною програмою.

Оскільки виконавче провадження № 65643200 було відкрито 03.06.2021, то станом на дату звернення стягувача із заявою про вжиття заходів щодо виконання рішення суду в порядку статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", закінчився шестимісячний термін з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець повинен був вчинити дії з виконання рішення суду, що передбачені статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому господарський суд не в праві самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів скаржника та задоволення скарги частині зобов`язання Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/1432/21 від 19.05.2021, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Також у поданій скарзі заявник просив визнати неправомірною бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21.

Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. При цьому, підлягає оцінці юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Скаржник просить визнати протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення, однак не конкретизує, яка саме бездіяльність відповідача є протиправною, враховуючи, що постанова про зупинення вчинення виконавчих від 15.06.2021 є чинною, та відділ державної виконавчої служби правомірно не міг вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішення за рахунок майна та коштів боржника.

При цьому, скаржник не просить визнати неправомірною бездіяльність щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення, що встановлені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21.

З огляду на вище викладене, суд задовольняє скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Інвест Плюс" частково.

Керуючись ст. ст. 233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Інвест Плюс" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/1432/21 від 19.05.2021, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

3. В іншій частині скарги відмовити.

4. Ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст ухвали складено та підписано 14.11.2023.

Суддя С.О. Турчин