ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2833/23

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Бельдій С.Я. розглянувши справу

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Кріогенсервіс», Київська обл., Бучанський р-н., с. Святопетрівське

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ

про стягнення 17 489 грн. 32 коп.

Представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

третьої особи не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу 17 489 грн. 32 коп. завданих збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.142107 від 17.07.2019 р.

Ухвалою суду від 18.09.2023 р. постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов`язано відповідача надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків, а також докази його направлення на адресу позивача; встановлений строк для подання відповідачем відзиву на позов та інших документів в строк до 20.10.2023 р.

Позивач просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в засідання суду не з`явився, але надіслав заяву (відзив на позов), в якій просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку із спливом строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається з 10.06.2020 року (з моменту, коли страхова компанія виплатила страхове відшкодування) і цей строк сплив 10.06.2023 р.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в засідання суду не з`явився, письмових пояснень на позов не надав.

На адресу суду позивач надіслав відповідь на заяву про застосування строків позовної давності, в якій посилається на те, що відповідно до п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 768, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

17.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ПЗУ Україна та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Анігер» (Страхувальник) було укладено договір № АМ.142107 відповідно до умов якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2020 р. у справі № 759/9099/20 було встановлено, що 21.05.2020 р. громадянин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "Ford", державний номерний знак НОМЕР_2 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Потерпіла особа звернулась до ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ "Україна" із заявою про виплату страхового відшкодування, тому страхова компанія здійснила виплату на користь даної особи в розмірі 39 552 грн.

Третя особа ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснив виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 22 067 грн. 68 коп.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно матеріалів про адміністративне правопорушення та довідки Ф2, власником автомобілю "Ford", який здійснив наїзд на автомобіль Volkswagen є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром нанесеної шкоди і страховою виплатою, що складає 17 489 грн. 32 коп. (39 552 грн. 00 коп. - 22 062 грн. 68 коп.).

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то така заява не підлягає судом задоволенню, оскільки відповідно п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 768, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Таким чином позивач не порушив строки позовної давності.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Кріогенсервіс» (08141, Київська обл., Бучанський р-н., с. Святопетрівське, вул. Київська, 29-К, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) 17 489 (сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 32 коп. збитків та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 14.11.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована