ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Справа№ 925/366/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.05.2023 (повний текст складено 29.05.2023)

у справі № 925/366/23 (суддя - Спаських Н.М.)

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Дочірнього підприємства "Граніт Україна" товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромімпекс"

про стягнення 12 681,60 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ") в особі Одеської філії ДП "АМПУ" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства "Граніт Україна" товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Енергопромімпекс" про стягнення 12 681,60 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті ревізії фінансово-господарської діяльності позивача Державною аудиторською службою України (далі - Держаудитслужбою) встановлено завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт за укладеним між сторонами договором, чим на переконання позивача, завдано йому збитки у заявленій сумі.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.05.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення з відповідача суми збитків.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення скаржник зазначав, що судом першої інстанції проігноровано доведеність позивачем, відповідно до вимог законодавства елементів, збитків та складу правопорушення відповідача в частині завищення вартості виконаних робіт. Крім того, місцевим господарським судом не здійснено аналіз законодавчих норм, належності й достатності поданих позивачем доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023, у складі колегії суддів: Гончаров С.А. (головуючий), Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Cуддя Гончаров С.А. перебував у відряджені з 14.10.2023 по 24.10.2023, а з 25.10.2023 по 10.11.2023 у відпустці.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.07.2019 між ДП "АМПУ" (далі - замовник) та дочірнім підприємством "Граніт Україна" (далі - виконавець) укладено договір № 2631-В-ОДФ-19 (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги з поточного ремонту рейдового молу, інв. № 068525 Одеської філії ДП "АМПУ" за кодом ДК 021:00-6 "Інші завершальні будівельні роботи", зазначені в технічному завданні (додаток № 1 до договору) в обсязі договірної ціни (додаток № 2 до договору) у порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити послуги.

Зі змісту пунктів 2.1-2.3 договору випливає, що строк надання послуг - 120 календарних днів. Виконавець приступає до надання послуг не пізніше 15 календарних днів після перерахування виконавцю авансу згідно п. 4.1 договору. Початок надання послуг та їх закінчення сторони оформляють окремими двосторонніми актами, підписаними уповноваженими представниками сторін.

За умовами пунктів 2.6, 3.1 договору місцем надання послуг є м. Одеса, Митна площа, 1 акваторія Одеського морського порту. Ціна договору становить 2 491 414,10 грн з ПДВ. Вид ціни - тверда договірна ціна.

Додатковою угодою № 1 від 18.12.2019 пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції: "Ціна цього договору становить 1 634 898,90 грн без ПДВ, крім того ПДВ 326 979,78 грн, разом ціна цього договору становить 1 961 878,68 грн з ПДВ". Також додатковою угодою № 1 викладено у новій редакції технічне завдання.

Пунктами 4.1, 6.4 договору визначено, що замовник здійснює попередню оплату у розмірі 30 % від ціни цього договору, що складає 747 424,24 грн з ПДВ протягом 15 банківських днів з дати набрання чинності цього договору на підставі отриманого замовником оригіналу належним чином оформленого рахунку від виконавця. Розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після підписання сторонами "акту приймання виконаних будівельних робіт" (за формою КБ-2в), "довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" (за формою КБ-3) на надані виконавцем послуги, яка здійснюється на підставі отриманого замовником відповідного рахунку виконавця банківським переводом на розрахунковий рахунок виконавця у термін до 15 банківських днів від дати отримання рахунку у розмірі вартості наданих послуг у термін дії договору. Виконавець протягом терміну дії договору, з дня надходження коштів (авансу) підтверджує їх використання за призначенням згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (за формою КБ-3). Погашення (зарахування) авансу здійснюється при проміжних оплатах за надані послуги, пропорційно вартості наданих послуг по актах за встановленими формами (КБ-2в). У разі, якщо в процесі приймання наданих послуг будуть виявлені недоліки, виконавець у термін 20 календарних днів зобов`язаний виправити їх і вдруге письмово повідомити замовника про спроможність до здавання замовнику. Якщо виконавець не хоче або не може усунути такі недоліки, замовник може, попередньо повідомивши виконавця, усунути їх своїми силами або із залученням інших осіб. Витрати, пов`язані з усуненням недоліків замовником, компенсуються виконавцем.

Згідно п. 7.4 договору сторонами обумовлено, що у разі виникнення в однієї із сторін збитків, викликаних неналежним виконанням та/або несвоєчасним виконанням зобов`язань іншою стороною, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні прямі, документально підтверджені, збитки.

Так, на виконання умов договору відповідачем виконано підрядні ремонтні роботи, про що сторонами складено та підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року та 04.10.2019 акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року. Акт підписано без зауважень по якості робіт з боку позивача.

Сторони не заперечують, що виконані відповідачем роботи за вказаним договором оплачені повністю і ніяких претензій пред`явлено відповідачу не було на момент підписання акту.

Разом з тим, в подальшому, Держаудитслужбою проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "АМПУ" за період з 01.12.2017 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт № 05-21/4 від 29.11.2021.

Стосовно виконання умов договору № 2631-В-ОДФ-19 від 30.07.2019 було встановлено завищення вартості робіт на загальну суму 12 681,60 грн., що пов`язано із помилковим подвійним врахуванням одного і того ж обсягу робіт внаслідок невірно врахованої розцінки на виконання певних видів робіт по шарах захисту і зміцнення конструкцій.

На підставі складеного акту ревізії, Держаудитслужбою направлено позивачу листа від 05.01.2022 про виявлені порушення згідно акту № 05-21/4 від 29.11.2021 та зазначено про необхідність їх усунення в установленому чинним законодавством порядку.

На підставі вищезазначеного позивач звернувся до відповідача з листом-претензією в якому просив перерахувати кошти в розмірі 12 681,60 грн. в якості відшкодування втрат фінансових ресурсів.

Відповідачем в запереченні на лист претензію № 27 від 04.02.2022 вказано, що висновки Держаудитслужби не відповідають дійсності і претензії позивача безпідставні.

Оскільки вказані кошти в добровільному порядку не були повернуті позивачу він звернуся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання сторін у даній справі виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач, керуючись принципом свободу договору (ст. 627 ЦК України), уклали між собою договір. За умовами договору відповідач виконав роботи в обсязі та за вартістю, погодженими сторонами, а позивач прийняв та оплатив виконані відповідачем роботи без зауважень до якості, обсягу та вартості

Проведеною Держаудитслужбою у 2021 році ревізією було встановлено, завищення вартості виконаних робіт по договору.

При цьому, колегія суддів констатує, що єдиним документом, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог до відповідача, є акт ревізії Держаудитслужби № 05-21/4 від 29.11.2021. Будь-які інші документи, на підтвердження завищення вартості виконаних робіт відповідачем по договору на заявлену до стягнення суму, в матеріалах справи відсутні.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ст. 79 ГПК України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судова колегія вважає, що самі лише висновки Держаудитслужби, не підтверджені в судовому процесі належними доказами щодо завищення вартості підрядних робіт є недостатніми для того, щоб висувати вимоги до відповідача про неналежне виконання ним свого обов`язку щодо відшкодування вартості понесених позивачем витрат за здійснені відповідачем підрядні роботи.

Така позиція суду апеляційної інстанції є уставленою судовою практикою. Зокрема, в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 акт ревізії Держаудитслужби не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Держаудитслужби є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 20.06.2019 у справі № 916/1906/18 та інших.

З огляду на викладене, судова колегія вважає за необхідним зазначити те, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між позивачем та відповідачем договору і не можуть їх змінювати.

Відтак акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором. Інших доказів на підтвердження цього позивачем не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені на вказаних правових підставах, про що було правильно зазначено судом першої інстанції, а отже на підставі встановлених у справі обставин місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків за порушення господарського зобов`язання.

Таким чином наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.05.2023 у справі № 925/366/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.05.2023 у справі № 925/366/23 залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв