ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" листопада 2023 р. Справа № 911/3250/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп»

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою та її повернення на користь територіальної громади

встановив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» про усунення перешкод у здійсненні Фурсівською сільською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :05:012:0001 площею 208,4322 га, шляхом:

- визнання недійсним державного акту серії ЯЯ №394789 на земельну ділянку площею 208,4322 га з кадастровим номером :05:012:0001;

- скасування державної реєстрації права постійного користування ТОВ «Сквираплемрибгосп» на земельну ділянку з кадастровим номером :05:012:0001 площею 208,4322 га;

- її повернення на користь територіальної громади в особі Фурсівської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано, зокрема, тим, що рішенням Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі №22/045-10, зокрема, задоволено зустрічний позов ВАТ «Сквирасільрибгосп» та визнано за ним право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:012:0001 площею 208,4322 га, та на підставі такого рішення було оформлено державний акт серії ЯЯ № 394789 від 04.06.2010 на право постійного користування земельною ділянкою.

Однак, за доводами прокурора, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2010 у справі №22/045-10, зокрема, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ВАТ "Сквирасільрибгосп" про визнання права користування земельними ділянками.

Посилаючись на ст. 35 ГПК України, прокурор зазначив, що апеляційними судом у справі №22/045-10 спростовано бездоказові твердження ВАТ «Сквирасільрибгосп» за зустрічним позовом про перехід до нього права користування спірними земельними ділянками в порядку правонаступництва стосовно прав та обов`язків Сквирського сільськогосподарського рибоводного господарства, як наслідок з огляду на ст. 85 ГПК України та скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, на підставі якого видано спірний акт, наявні підстави для визнання акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним.

Також прокурор зазначив, що спірний акт отримано з порушенням вимог: ст.ст. 59, 92, 116, 124, 125, 134, 141 Земельного кодексу України без відповідного рішення Київської обласної державної адміністрації, без укладення договору оренди та його державної реєстрації, без проведення земельних торгів; а також ст. 59 Закону України «Про землеустрій» без погодження із Київською обласною державною адміністрацією на поділ спірних земельних ділянок.

В розрізі вказаного прокурор, зокрема, зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин передача у постійне користування земельних ділянок для риборозведення за межами населеного пункту здійснюється виключно обласними державними адміністраціями, тобто у даному випадку - Київською обласною державною адміністрацією.

Мотивуючи ж наявність підстав для представництва інтересів держави у суді за відповідно поданим позовом, прокурор зазначив, що на даний час розпорядження спірною земельною ділянкою водного фонду за межами населеного пункту в межах територіальної громади, внаслідок утворення Білоцерківського району, до якого увійшла Фурсівська територіальна громада, на даний час покладено на Фурсівську сільську раду, як правонаступника Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, в адміністративних межах якої перебувала спірна земельна ділянка на момент набуття на них первісного права власності.

Підсумовуючи доводи стосовно обрання органу, який представляє інтереси держави за відповідним спором, прокурор зазначив, що в якості позивача визначено Фурсівську сільську раду, як власника поза волею якого спірні землі вибули з користування, тоді як згідно ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду.

Водночас, згідно викладених у позові доводів прокурора, його звернення до суду спрямовано саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок водного фонду, які на даний час вільні від забудови об`єктами нерухомості, і таким чином не порушується баланс державних (суспільних) інтересів і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали вказаної вище позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

У відповідності до ч. 2, пп. 2, 4, 8, 9 ч. 3, ч. 5 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

позовна заява повинна містити, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Однак в порушення п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Однак, подаючи позов в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради, прокурор не надав обґрунтованих пояснень щодо наявності підстав для захисту інтересів відповідної територіальної громади за поданим позовом в розрізі викладених у ньому обставин щодо того, що:

- на момент виникнення спірних правовідносин передача у постійне користування земельних ділянок для риборозведення за межами населеного пункту здійснюється Київською обласною державною адміністрацією;

- позов спрямовано на вирішення суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок водного фонду.

З огляду на вказане суд звертає увагу прокурора на необхідність подання пояснень: щодо неузгодженості викладених у позові обставин про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :05:012:0001 до земель комунальної власності та, водночас, до державної власності; а також щодо визначення часового проміжку (число, місяць, рік/період), під час якого виникли спірні правовідносини за поданим позовом, з урахуванням заявлених вимог.

Також, в розрізі викладеного суд звертає увагу прокурора на відсутності у позовній заяві пояснень щодо ідентифікації особи/осіб, котрі первісно, за доводами прокурора, набули права власності на земельну ділянку на той момент, коли така земля перебувала в адміністративних межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Фурсівська сільська рада

Вказане вище свідчить про невідповідність позовної заяви заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області вимогам ст. ст. 53, 162 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо підтвердження права представництва в розрізі змісту заявлених вимог.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Однак у позовній заяві заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області не викладено пояснень щодо того, яка з трьох заявлених вимог є основною/основними, а які похідними від основної/основних вимог.

Стосовно відповідності позовної заяви заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області вимогам п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України слід зазначити таке.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Під предметом позову, який одночасно є способом захисту порушеного права, розуміється спрямована до відповідача матеріально-правова вимога.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Цивільним законодавством допускається обрання судом такого способу захисту, який передбачений, зокрема, законом та є ефективним, виходячи із предмета спору.

Термін "встановлений законом" означає не лише те, що спосіб захисту названий у законі, але й те, що цей спосіб визначений для захисту права чи інтересу від конкретного правопорушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога про захист права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Так, у розумінні статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є:

- судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

- судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

- судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зазначений припис закону обумовлено тим, що суд вирішує спір про право, відтак касування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право.

Однак, позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області не містить пояснень щодо відсутності вимог про визнання, зміну чи припинення судовим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, тобто який обсяг прав слід припинити за певною особою, а який визнати за певною особою.

Також, в розрізі того, що предметом позову є спрямована до відповідача матеріально-правова вимога, що одночасно є способом захисту порушеного права, позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області не містить пояснень щодо ефективності обраних позивачем способів захисту в розрізі кожної із заявлених позовних вимог.

До того ж суд звертає увагу прокурора на те, що заявлена ним вимога про скасування державної реєстрації права постійного користування не ідентифікована за номером реєстраційної дії та датою її проведення, що свідчить про необхідність подання відповідних пояснень.

З огляду наведеного вище та невідповідності позовної заяви вказаним вимогам суд звертає увагу позивача на те, що чітка ідентифікація заявлених вимог сприяє правильній оцінці спірних правовідносин в розрізі предмету та підстав позову, а також дозволяє правильно дослідити наявність та/або відсутність певних обставин, належних доведенню у тій чи іншій правовій конструкції, спрямованих на ефективний та реальний захист і відновлення порушених прав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 73, ч. 4 ст. 74, ст. 91, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених вище приписів та пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області не містить пояснень стосовно доказів, із відповідним їх наданням, на підтвердження викладених у позові обставин щодо того, що земельна ділянка на даний час вільна від забудови об`єктами нерухомості.

Попри вказане вище прокурором не зазначено про наявність/відсутність у нього відповідних доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

Водночас додана до позовної заяви копія листа Фурсівської сільської ради є частково нечитабельною оскільки з такого документа неможливо встановити дату його оформлення та дату його прийняття прокуратурою, а додану до позовної заяви роздруківку поземельної книги не засвідчено належним чином, оскільки кожна із сторінок такого документа не містять відмітки про відповідність її оригіналу із зазначенням особи, яка засвідчила такі документи, та скріпленням такої відмітки підписом вказаної особи.

В розрізі вказаного вище суд звертає увагу позивача на те, що відсутність в особи, яка подає копії документів, їх оригіналів не звільняє таку особу від дотримання процедури отримання таких доказів та подання їх у належним чином засвідченій копії.

Поряд з тим згідно п. 10 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, зокрема, про визнання недійсним державного акта містить доводи про те, що прокуратурою не подано інших позовів до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Водночас у справі №911/2646/17 заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп" предметом позову були вимоги про визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельними ділянками, зокрема акта серії ЯЯ №394789, внаслідок їх видання на підставі рішення господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі №22/045-10, яке не набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та постановою Верїховного Суду від 18.04.2018 у позові відмовлено повністю.

Так, в мотивувальних частинах вказаних судових рішень зазначено, зокрема, таке:

- визначаючи початок перебігу позовної давності в даній справі, слід враховувати, коли про порушене право дізналась держава в особі уповноваженого органу, а не конкретний орган, який виконував відповідні функції в той чи інший час та міг змінюватися в результаті прийняття нових нормативних актів;

- у справі встановлено, що про порушення прав держави її уповноважений орган (Сквирська РДА) знав з дати прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2010 у справі №22/045-10, яка була оголошена в судовому засіданні за участі як представника Сквирської РДА, так і представника прокуратури.

Однак позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області не містить пояснень на виконання п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України в розрізі вказаних вище обставин.

Стосовно ж посилань прокурора на статті 35, 86 ГПК України та встановлення обставин рішеннями судів у інших справа, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на необхідність подання пояснень щодо застосування приписів вказаних статей та їх змісту і чинної редакції, а також на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.12.2019 у справі №320/4938/15-ц (провадження №61-26396св18), відповідно до якої не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду; не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162,164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення вищезазначених норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, зокрема щодо оформлення позовної заяви та її змісту, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174,232,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1.Залишити позовну заяву заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області без руху.

2. Виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду:

1) письмових пояснень з викладом відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін та інших учасників справи;

2) письмових пояснень щодо наявності підстав для захисту інтересів відповідної територіальної громади за поданим позовом в розрізі викладених у ньому обставин щодо того, що:

- на момент виникнення спірних правовідносин передача у постійне користування земельних ділянок для риборозведення за межами населеного пункту здійснюється Київською обласною державною адміністрацією;

- позов спрямовано на вирішення суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок водного фонду;

3) письмових пояснень щодо неузгодженості викладених у позові обставин про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :05:012:0001 до земель комунальної власності та, водночас, до державної власності;

4) письмових пояснень щодо визначення часового проміжку (число, місяць, рік/період), під час якого виникли спірні правовідносини за поданим позовом, з урахуванням заявлених вимог;

5) письмових пояснень щодо ідентифікації особи/осіб, котрі первісно, за доводами прокурора, набули права власності на земельну ділянку на той момент, коли така земля перебувала в адміністративних межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Фурсівська сільська рада;

6) письмових пояснень щодо того, яка з трьох заявлених вимог є основною/основними, а які похідними від основної/основних вимог;

7) письмових пояснень щодо відсутності вимог про визнання, зміну чи припинення судовим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, тобто який обсяг прав, скасовуючи державну реєстрацію, слід припинити за певною особою, а який визнати за певною особою;

8) письмових пояснень щодо ефективності обраних позивачем способів захисту в розрізі кожної із заявлених позовних вимог;

9) письмових пояснень із ідентифікацією вимоги про скасування державної реєстрації права постійного користування за номером реєстраційної дії та датою її проведення;

10) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини щодо того, що земельна ділянка на даний час вільна від забудови об`єктами нерухомості, або пояснень про наявність/відсутність у прокурора зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

11) читабельних та засвідчених згідно вимог процесуального закону копій: листа Фурсівської сільської ради та роздруківки поземельної книги;

12) письмових пояснень на виконання п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України в розрізі обставин наявності рішення суду у справі №911/2646/17;

13) письмових пояснень щодо застосування прокурором приписів статей 35, 86 ГПК України та їх змісту і чинної редакції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду згідно ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України не підлягає.

Суддя В.А. Ярема