РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2023Справа № 910/12605/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТОМВІНД-КРАМАТОРСЬК" (04070, місто Київ, Паркова дорога, будинок 16А) про стягнення 4 788 923,49 грн,

Представники учасників справи:

від позивача - Прилєпов О.А.;

від відповідача - Нечай О. Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.08.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТОМВІНД-КРАМАТОРСЬК" (далі відповідач) про стягнення 4 788 923,49 грн та була передана 10.08.2023 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не належним чином виконано умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 №0963-03015 в частині своєчасного розрахунку за надані послуги у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість у розмірі 4 788 923,49 грн з яких: 3439148,02 грн - сума основної заборгованості, - 892 165,25 грн - пені, 112 246,51 грн - штраф, 74651,98 грн - 3% річних, 270 711,73 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 14.09.23 року.

11.09.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнав вимоги щодо заборгованості за тілом боргу у розмірі 3 439 148,02 грн, проте просив не нараховувати пеню у розмірі 892 165,25 грн, штраф у розмірі 112 246,51 грн, 3% річних у розмірі 74 651,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 270 711,73 грн, а також розстрочити виконання рішення про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 439 148,02 грн. Посилається на те, що відповідно до Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого Постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019, та укладеним з товариством договором, ДП «Гарантований покупець» є єдиним покупцем такої електроенергії, проте станом на день подання даного відзиву у ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість перед відповідачем у розмірі 99 162 777,37 грн. Систематичне невиконання зобов`язань ДП «Гарантований покупець» за договором призвело до того, що господарська діяльність підприємництва за 2022- 2023 роки є збитковою. Крім того, Краматорська міська територіальна громада, в якій знаходяться генеруючі потужності товариства, знаходиться в зоні бойових дій. З огляду на вказані обставини, які не залежали від волі відповідача, унеможливили своєчасне та у повному обсязі виконання товариством своїх зобов`язань. Також зазначав про наявність у підприємства обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, які узгоджуються з положеннями, викладеними в ст. 331 ГПК України. Крім того вказував, що ним частково погашено заборгованість у сумі 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №408 від 28.08.2023.

11.09.2023 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглянути можливість проведення судового засідання, призначеного на 14.09.23 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні, призначеного на 14.09.23 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) - задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

В підготовчому засіданні 14.09.2023 оголошено перерву до 28.09.2023.

19.09.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначав, що сторони у договорі погодили застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу. Сторони є суб`єктами господарювання, а отже у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик. Недодержання суб`єктом господарювання своїх договірних обов`язків, зважаючи на наведені відповідачем аргументи, зобов`язує останнього нести відповідальність за порушення власних грошових зобов`язань. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі та сплату боргу у повному обсязі.

26.09.2023 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі № 910/12605/23 та призначено справу до розгляду по суті на 24.10.2023.

19.10.2023 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглянути можливість проведення судового засідання, призначеного на 24.10.2023 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

20.10.2023 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшла заяву про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії платіжних інструкцій від 12.10.2023 про часткову сплату заборгованості: №499 про сплату 179 357,01 грн, №497 про сплату 35 400,00 грн, №498 про сплату 85 255,98 грн, всього на суму 300 012,99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2023 клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні, призначеного на 24.10.23 о 10:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) задоволено, ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

У судовому засідання 24.10.2023 представник відповідача, надав пояснення по справі, проти позову заперечив. Просив застосувати до спірних правовідносин підпункт 16 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану».

У судовому засіданні 24.10.2023 розгляд справи відкладено на 07.11.2023.

У судове засідання 07.11.2023 представник позивача прибув надав свої пояснення, представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та надав свої пояснення.

В судовому засіданні 07.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

04.05.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником майна, усіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТОМВІНД-КРАМАТОРСЬК» (далі - відповідач, користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0963-03015 (далі - договір), до якого в подальшому неодноразово укладалися додаткові угоди.

На правовідносини сторін, що є предметом цього позову, розповсюджується редакція договору, визначена додатковою угодою до договору від 28.12.2021.

За умовами п.п. 1.1, 1.2 договору (тут і далі в редакції додаткової угоди до договору від 28.12.2021), цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП зобов`язався надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга), а користувач зобов`язався здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Згідно з п. 2.3 договору обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Відповідно до п. 2.4. договору вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 2.5 договору розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.

Відповідно до п. 2.7 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Пунктом 2.9 договору унормовано, що за відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій.

Згідно з п. 3.3.2 договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу. Відповідне право кореспондується із установленим в п. 3.2.1 договору обов`язком користувача своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором.

За змістом п. 10.1 договору планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом трьох днів їх погоджує і повертає користувачу, у разі не погодження.

Відповідно до п. 10.4, 10.5 договору акти надання послуг, акти коригування до актів надання послуги, акти звірки розрахунків наданої послуги, рахунки, повідомлення про планові обсяги та будь-які інші повідомлення за цим договором повинні направлятися однією стороною іншій за допомогою сервісу, електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому договорі. Податкові накладні отримуються користувачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному податковим законодавством.

Згідно з п. 10.6 договору будь-які документи, що створюються/укладаються сторонами під час виконання договору (у тому числі акт надання послуги або акт коригування до акта наданої послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування сервісу, про що виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).

Відповідно до п. 10.7 договору рахунки, акти надання послуги, акти коригування до актів надання послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною:

-у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником;

-у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.

Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «доставлено» у сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

На виконання умов договору, протягом березня 2022 року- червня 2023 року позивачем була надана відповідачу послуга з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за договором, що підтверджується наступними документами:

-Акт надання послуги від 31.03.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 18.08.2022 до Акту надання Послуги від 31.03.2022) на суму 301 023,58 грн;

-Акт надання послуги від 30.04.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 20.09.2022 до Акту надання Послуги від 30.04.2022) на суму 205 704,78 грн;

-Акт надання послуги від 31.05.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 20.10.2022 до Акту надання Послуги від 31.05.2022) на суму 175 378,52 грн;

-Акт надання послуги від 30.06.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 18.11.2022 до Акту надання Послуги від 30.06.2022) на суму 82 308,48 грн;

-Акт надання послуги від 31.07.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 29.11.2022 до Акту надання Послуги від 31.07.2022) на суму 85 255,98 грн;

-Акт надання послуги від 31.08.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 21.12.2022 до Акту надання Послуги від 31.08.2022) на суму 238 299,47 грн;

-Акт надання послуги від 30.09.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 30.12.2022 до Акту надання Послуги від 30.09.2022) на суму 197 413,40 грн;

-Акт надання послуги від 31.10.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 21.02.2023 до Акту надання Послуги від 31.10.2022) на суму 251 570,58 грн;

-Акт надання послуги від 30.11.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 N2 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 17.03.2023 до Акту надання Послуги від 30.11.2022) на суму 217 962,23 грн;

-Акт надання послуги від 31.12.2022 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 30.03.2023 до Акту надання Послуги від 31.12.2022) на суму 336 457,51 грн;

-Акт надання послуги від 31.01.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 21.04.2023 до Акту надання Послуги від 31.01.2023) на суму 313 672,64 грн;

-Акт надання послуги від 28.02.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 19.05.2023 до Акту надання Послуги від 28.02.2023) на суму 304 425,35 грн;

-Акт надання послуги від 31.03.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 (з урахуванням Акту коригування від 16.06.2023 до Акту надання Послуги від 31.03.2023) на суму 260 124,84 грн;

-Акт надання послуги від 30.04.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 на суму 257 139,53 грн;

-Акт надання послуги від 31.05.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 на суму 191 617,07 грн;

-Акт надання послуги від 30.06.2023 згідно з Договором від 04.05.2019 № 0963-03015 на суму 250 115,58 грн,

всього на суму 3 668 358,55 грн.

Відповідачем частково оплачено заборгованість на суму 229 210,53 грн.

З огляду на вказане, враховуючи вартість неоплаченої послуги за вказаним договором, а також часткову оплату заборгованості відповідачем, у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 3 439 148,02 грн.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 892 165,25 грн, штраф у розмірі 112 246,51 грн, 3% річних у розмірі 74 651,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 270 711,73 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач визнав вимоги позивача щодо заборгованості за тілом боргу у розмірі 3 439 148,02 грн, проте просив не нараховувати пеню у розмірі 892 165,25 грн, штраф у розмірі 112 246,51 грн, 3% річних у розмірі 74 651,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 270 711,73 грн, а також розстрочити виконання рішення про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 439 148,02 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Диспетчерським управлінням, згідно з пунктом 18 ч. 1. ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" є - оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.5 договору розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.

Відповідно до п. 2.7 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пунктів 2.5., 2.7 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у період з березня 2022 по червень 2023 року на момент розгляду справи настав.

На виконання умов договору, протягом березень 2022 - червень 2023 року, позивач надав, а відповідач отримав послугу на загальну суму 3 668 358,55 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами надання послуг.

Відповідачем на час подання позову до суду частково оплачено заборгованість на суму 229 210,53 грн.

З огляду на вказане, враховуючи вартість неоплаченої послуги за вказаним договором, а також часткову оплату заборгованості відповідачем, у відповідача на час надання позову до суду була наявна заборгованість у загальному розмірі 3 439 148,02 грн.

Відповідач у відзиві визнав вказану заборгованість, проте зазначив, що ним частково погашено заборгованість у сумі 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №408 від 28.08.2023, яка наявна в матеріалах справи.

Крім того, під час розгляду справи відповідач надав копії платіжних інструкцій від 12.10.2023 про часткову сплату заборгованості: №499 про сплату 179 357,01 грн, №497 про сплату 35 400,00 грн, №498 про сплату 85 255,98 грн, всього на суму 300 012,99 грн.

Таким чином, під час розгляду справи відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 400 012,99 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що предмет спору в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 400 012,99 грн припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку закрити провадження у справі №910/12605/23 в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 400 012,99 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку з відсутністю предмета спору).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору, протягом березень 2022 - червень 2023 року, позивач надав, а відповідач отримав послугу на загальну суму 3 668 358,55 грн, відповідачем на час подання позову до суду частково оплачено заборгованість на суму 229 210,53 грн., а після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у даній справі відповідач сплатив заборгованість у розмірі 400 012,99 грн, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 3 039 135,03 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, судом встановлено, що визнання відповідачем позову в частині стягнення суми основного боргу не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, з огляду на викладене.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 892 165,25 грн, штраф у розмірі 112 246,51 грн, 3% річних у розмірі 74 651,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 270 711,73 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 74 651,98 грн. 3 % річних та 270 711,73 грн. інфляційних втрат за розрахунком позивача.

Крім того, за умовами п. 6.1 договору за внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком.

За необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 3% від вартості послуг розрахункового періоду, в якому зафіксовано невиконання такого зобовязання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє сторони від виконання зобовязання в натурі, крім випадку, коли управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобовязання (п. 6.10 договору).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Разом з тим, відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25.02.2022, НКРЕКП прийнято постанову №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду».

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022, було передбачено: «Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано такі настанови, зокрема: «зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії».

З аналізу наведеного вбачається, що після прийняття постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022 положення постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» на відповідний період, з огляду на вжите Регулятором словосполучення «надати настанови» замість «рекомендувати» втратили свій рекомендаційний характер. Відповідно, вказані приписи Регулятора слід тлумачити як вказівку цим учасникам діяти певним чином.

На підтвердження такого висновку слугують і позиції Верховного Суду, які викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2023 у справі №914/2453/21, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, в яких Верховний Суд за наявності такого ж ужитого Регулятором формулювання «надати настанови» у поєднанні з наступними після нього словосполученнями дійшов висновку, що 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою №766 «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Зокрема, як зазначив Верховний Суд, пункт 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) містить імперативну заборону застосовувати до електропостачальників заходи щодо нарахування пені та штрафу, що слідує із формулювання норми: «ОСП не застосовувати…». Водночас у пункті 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) закріплено диспозитивне положення стосовно можливості ОСП не застосовувати до Операторів систем розподілу заходів щодо нарахування пені та штрафу, що слідує з формулювання норми: «ОСП дозволити не застосовувати».

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного підходу та змісту постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (зі змінами), настанова зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є не диспозитивною порадою, а імперативною вказівкою.

Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України; Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з п. 4 частини третьої ст. 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

У ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» зазначено, що Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Пунктом 3 частини 2 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції.

Отже, з аналізу зазначеного вбачається, що Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

З огляду на вищенаведені положення законодавства Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №922/1948/22 дійшов висновку, що НКРЕКП як Регулятор прийняв постанову №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) в межах своїх повноважень. Тому має застосовуватись, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Також судом враховані правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно саме до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Суд звертає увагу й на те, що положення постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (зі змінами) тимчасово зупиняють нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії (подібна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21).

Вищенаведеним у сукупності спростовуються заперечення позивача щодо обов`язковості постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (зі змінами) як підзаконного нормативно-правового акта у договірних правовідносинах сторін.

Судом враховується, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в Україні, строк якого продовжено Указами Президента України №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, 451/2023 від 26.07.2023.

Як убачається з матеріалів справи, спірні господарські правовідносини між сторонами склалися відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» як між учасниками ринку електричної енергії, у зв`язку з чим постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 №413) підлягає застосуванню до спірних правовідносин у частині заявлених до стягнення пені та штрафу, які нараховані за період, що входить до періоду дії воєнного стану.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №922/1948/22.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інший правовий висновок щодо застосування постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022, ніж той, що викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №922/1948/22, станом на час розгляду справи відсутній.

Беручи до уваги зазначене, суд погоджується із аргументами відповідача про необгрунтованість нарахування пені та штрафу за заявлений період та доходить висновку про відмову у позові в цій частині з вищенаведених підстав.

Проте, за переконанням суду, наведені відповідачем обставини, зокрема і у відзиві на позовну заяву, не є підставою для відмови у стягненні на користь позивача нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Представник позивача заперечив проти відстрочення виконання рішення.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Дослідивши заяву відповідача, суд вважає, що останнім не було доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі та, як наслідок, наявність обґрунтованих підстав для надання розстрочки його виконання, з огляду на таке.

Як на підстави для розстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач зазначає про наявність у підприємства обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, які узгоджуються з положеннями, викладеними в ст. 331 ГПК України, усталеною судовою практикою. Зазначав, що відповідно до Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого Постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019, та укладеним з товариством договором, ДП «Гарантований покупець» є єдиним покупцем такої електроенергії, проте станом на день подання даного відзиву у ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість перед відповідачем у розмірі 99 162 777,37 грн. Систематичне невиконання зобов`язань ДП «Гарантований покупець» за договором призвело до того, що господарська діяльність підприємництва за 2022-2023 роки є збитковою. Крім того, Краматорська міська територіальна громада, в якій знаходяться генеруючі потужності товариства, знаходиться в зоні бойових дій. Зокрема, у період з осені 2022 по лютий 2023 неодноразово відбувались аварійні зупинки ВЕС, в тому числі і по команді диспетчерських центрів НЕК Укренерго у період дії системних графіків обмежень потужності. Дані обставини вплинули на зменшення виробництва електричної енергії, і відповідно, на зниження доходу товариства.

Разом з тим, зазначені твердження відповідача не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 ГПК України пов`язують можливість надання розстрочки, оскільки відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, по-перше, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, по-друге, частина друга статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачем не надані належні та достатні докази на підтвердження відсутності грошових коштів для виконання рішення суду.

Відтак у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення слід відмовити.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що провадження в частині позовних вимог підлягає закриттю у зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у даній справі, судові витрати за розгляд цієї частини позовних вимог підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Керуючись статтями 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/12605/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТОМВІНД-КРАМАТОРСЬК" в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 400 012,99 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТОМВІНД-КРАМАТОРСЬК" (04070, місто Київ, Паркова дорога, будинок 16А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) суму основного боргу у розмірі 3 039 135 (три мільйони тридцять дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн 03 коп., 3% річних у розмірі 74 651 (сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн 98 коп., інфляційні втрати у розмірі 270 711 (двісті сімдесят тисяч сімсот одинадцять) грн 73 коп., а також судовий збір у розмірі 56 767 (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят сім) грн 67 коп.

4. В задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафу - відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2023

Суддя Владислав ДЕМИДОВ