ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2023 Справа № 917/1037/22
м. Полтава
про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 512 010,44 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Розглядається позовна заява про стягнення 512 010,44 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за період з 31.08.2019р. по 31.12.2021р.
Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що в період з 31.08.2019 до 31.12.2021 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації та обслуговування автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста в м. Кременчуці Полтавської області, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.10.2022 року на 12:10 год.
Від представника відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, призначеного на 04.10.2022 р. на 12:10 год. (вх. № 7020 від 30.09.2022р.).
Ухвалою суду від 30.09.2022 задоволено клопотання представника відповідача про відеоконференцію.
05.10.2022 від представника позивача до матеріалів справи надійшло клопотання (вхід.№7166), в якому останній просить суд засідання, призначене на 04.10.2022 на 12:10 год, розглянути без його участі.
Судове засідання, призначене на 04.10.2022 на 12:10 год, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 18.10.2022 призначено розгляд справи на 23.11.2022 на 11:00 год.
26.10.2023 (вхід. № 7919) від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує, виходячи з наступного.
Відповідач є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою просп. Лесі Українки, 1-А в м. Кременчук загальною площею 1880,70 кв.м, право власності на які виникло відповідно до договору купівлі - продажу від 06.07.2016 року. Твердження позивача про користування відповідачем земельною ділянкою без достатньої правової підстави, є таким, що не відповідає фактичним обставинам та не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки відповідач має законодавчо визначене право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі. Сама по собі відсутність оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість відповідача у справі (користувача земельною ділянкою), не може бути підставою для застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України, оскільки право на користування земельною ділянкою, в силу Закону набувається в момент набуття права власності на будівлю, розташованої на цій земельній ділянці.
Застосовуючи положення статей 1212-1214 ЦК України як спосіб захисту свого права, позивач фактично визначає з одного боку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі відповідача, як майно, набуте без належної правової підстави, а розмір несплаченої орендної плати як доходи відповідача від безпідставно набутого майна, а з іншого боку цю ж саму орендну плату визначає як втрачене майно позивачем, якого і визначає потерпілим в розумінні ст. 1212 ЦК України.
В той же час правовий аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що неотримана позивачем орендна плата може бути визначена як збитки у вигляді неотриманих позивачем доходів, і то лише за умови набуття відповідачем земельної ділянки поза межами правового регулювання, що в даному випадку відсутнє.
Таким чином, на думку відповідача, позивачем для захисту свого права застосовано закон, який не підлягає застосуванню.
Посилаючись на статтю 77 Господарського процесуального кодексу України, відповідач зазначає, що розрахунок суми орендної плати, проведеної позивачем щодо земельної ділянки 11 251 кв.м, не підтверджується доказами фактичного використання саме такої площі земельної ділянки відповідачем.
15.11.2022 (вхід. № 8732) від представника позивача до матеріалів справи надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, в яких він не погоджується з позицією відповідача з наступних підстав.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 по справі № 917/537/19 позовні вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області до ТОВ АІС Столиця Трейд було задоволено частково, а саме стягнуто з ТОВ "АІС Столиця Трейд" (проспект Лесі Українки, 1-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39627) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (Площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати у розмірі 373 066,07 грн та 5 596,00 грн судового збору. Постановою східного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 по справі № 917/537/19 апеляційну скаргу ТОВ "АІС Столиця Трейд" на рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 у справі № 917/537/19 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 у справі № 917/537/19 залишено без змін. Рішення судів набрали законної сили та 08.04.2021 господарським судом Полтавської області видано наказ про примусове виконання рішення. Наразі наказ перебуває на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Так, вказаними рішеннями було встановлено ряд обставин, які не потребують доказуванню в цьому судовому процесі.

20.05.2010 Кременчуцька міська рада Полтавської області та Приватне Підприємство "Фірма Сандра - Інтернешнел" уклали договір оренди землі (кадастровий № :02:001:0096) для експлуатації та обслуговування будівель автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по проспекту 50-річчя Жовтня, 1-А в м. Кременчуці, загальною площею 11251 кв. м, строком дії на п`ять років.

Державну реєстрацію зазначеного договору здійснено у Полтавській регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2010 за № 47.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 06.07.2016 між ТОВ "Сінтекс" та ТОВ "АІС Столиця Трейд", останній набув у власність будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, що розташовані за адресою: просп. Лесі Українки, 1-А, м. Кременчук Полтавської область.

Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096).

27.07.2015 витік термін дії договору оренди землі від 20.05.2010, укладеного між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ПП Фірмою Сандра-Інтернешнел. Згідно положень п. 35 договору оренди від 20.05.2010 він припиняється, зокрема, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а земельна ділянка підлягає поверненню орендодавцю (ст. 34 ЗУ Про оренду землі).

Орендар, Приватне підприємство Фірма "Сандра-Інтернешнел" не заперечувало припинення договору і актом від 21.01.2016 № 19 повернула земельну ділянку орендарю.

27.09.2016 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці", ТОВ "АІС Столиця Трейд" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), площею 11251 кв. м для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп. Лесі Українки, 1-А.

27.09.2017 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці", ТОВ "АІС Столиця Трейд" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано за умови виконання пункту 5.2 цього рішення, в оренду строком на 1 (один) рік земельну ділянку площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096) для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп. Лесі Українки, 1-А.

30.05.2018 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці" внесено зміни до пункту 5 зазначеного рішення Кременчуцької міської ради від 16.11.2017 "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці", а саме: пунктом 5.2.5 рішення зобов`язано відповідача, зокрема:

- в термін до 30.11.2018 замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою та зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку;

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 11251 кв. м у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 06.07.2016 до дня прийняття цього рішення у розмірі 682687,14 грн;

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки

площею 11251 кв. м у розмірі 5% за період з дня прийняття цього рішення до дня державної

реєстрації права оренди земельної ділянки.

Позивач зазначає, що ТОВ "АІС Столиця Трейд" не ініціювало укладення договору оренди землі спірної земельної ділянки Кременчуцькою міською радою Полтавської області від 19.09.2018 за вих. № 01-50/2023 направлено відповідачеві два примірники проекту договору оренди землі між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ТОВ "АІС Столиця Трейд" стосовно земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі і автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста з кадастровим номером :02:001:0096 по просп. Лесі Українки, 1-А в м. Кременчуці, загальною площею 11251 кв. м.

Лист щодо укладення договору оренди землі отримано відповідачем 27.09.2018, проте договір оренди землі не укладено.

Також позивач звертає увагу суду на те, що рішення міської ради приймалось на підставі заяви ТОВ АІС Столиця Трейд і саме в заяві було вказано площу земельної ділянки 11251 кв. м. Рішення міської ради відповідачем не оскаржувалось.

Твердження відповідача щодо того, що він автоматично втратив право користування земельною ділянкою, позивач вважає безпідставним, посилаючись на те, що власність зобов`язує, а арешт є тимчасовим обмеженням.

Ухвалою суду від 23.11.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 11.01.2023 на 11:00 год.

04.01.2023 (вхід. № 104) від представника відповідача до матеріалів справи надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в яких останній зазначає наступне.

Відповідно до Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07.04.2020 року по справі №757/28806/18-к накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, загальною площею 1880,7 кв. м, розташовані за адресою м. Кременчук, пр. Лесі Українки буд. 1-А, який належить на праві власності ТОВ АІС Столиця Трейд, заборонено їх відчуження, користування та розпорядження та передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами (АРМА). Починаючи с 07.04.2020 року відповідач втратив право користування нерухомим майном, яке знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :02:001:0096) і автоматично втратив і право користування земельною ділянкою під плямами забудівлі з урахуванням санітарно-захисних зон навколо кожного об`єкту нерухомості. В подальшому Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2020 року по справі №757/28806/18-к, який набрав чинності 28.05.2020 року, було застосовано спеціальну конфіскацію та передачу у власність держави стосовно об`єктів нерухомого майна - будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, загальною площею 1880,7 кв.м розташовані за адресою м. Кременчук, пр. Лесі Українки буд.1-А, яка належить на праві власності ТОВ АІС Столиця Трейд.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" (далі по тексту - Закону) Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

За змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 1 Закону активи - кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні.

Управління активами - діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 21 Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині 1 цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Системний аналіз наведених норм чинного законодавства у їх сукупності свідчить про те, що арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Національного агентства на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав. З моменту арешту активів право власності власника цих активів є тимчасово обмеженим: власник тимчасово позбавляється прав володіння, розпорядження та користування майном, не може самостійно визначати долю активів, самостійно ними користуватися, зокрема передавати їх в тимчасове володіння чи користування третім особам. Ухвала слідчого судді (суду) про передачу активів в управління Національному агентству є визначеним слідчим суддею (судом) спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Отже, як зазначає відповідач, з моменту постановлення слідчим суддею (судом) ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Національному агентству, виключно останнє є особою, уповноваженою здійснювати права володіння, користування та розпорядження цим майном, зокрема має визначене Законом, зокрема частиною другою статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, право на передачу цього майна в управління іншим особам. При цьому визначення Національним агентством управителя майна відбувається у порядку, визначеному законодавством про державні (публічні) закупівлі, волевиявлення дійсного власника майна при виборі управителя майна не має значення.

Такі правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 910/5262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 25.02.2021 у справі № 910/800/19, від 31 травня 2022 року у справі №910/20577/20.

Відповідач зазначає, що з 07.04.2020 року по 01.08.2022 року не користувався нерухомим майном та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:001:0096) за адресою м. Кременчук, пр. Лесі Українки, буд. 1-А і не міг користуватись в силу прямої заборони передбаченої судовою ухвалою. А позивач не надав суду докази, що відповідач використовував земельну ділянку площею 11251 кв.м (кадастровий номер :02:001:0096) в період з 31.08.2019 року по 31.12.2021 року і тому його позиція не підтверджується належними та допустимими доказами.

Ухвалою суду від 11.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд справи по суті на 16.03.2023 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 16.03.2023 розгляд справи призначено на 12.04.2023 на 09:30 год.

В судовому засіданні 12.04.2023 оголошено перерву до 10.05.2023 до 11:00 год.

05.05.2023 (вхід. №5641) від представника позивача надійшло до матеріалів справи клопотання/заява, в якому останній надає суду акт обстеження земельної ділянки від 26.04.2023, складеного в межах повноважень самоврядного контролю з метою встановлення фактичного використання земельної ділянки по просп. Лесі Українки, 1-А. В акті зазначено, що в ході обстеження вищевказана земельна ділянка огороджена металевим парканом, встановлені ворота, які були зачинені. Об`єкт нерухомого майна як автосалон не використовується. При обстеженні зафіксований вантажний автомобіль, який очікував заїзду на територію, що свідчить про імовірну господарську діяльність у будівлі.

В судових засіданнях 10.05.2023 та 13.06.2023 оголошувались перерви до 13.06.2023 до 11:45 год. та до 03.08.2023 до 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 03.08.2023р. на 10:00 год. не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 10.08.2023 призначено розгляд справи на 12.10.2023 на 13:00 год.

Ухвалою суду від 12.10.2023 відкладено розгляд справи на 27.10.2023 на 10:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 27.10.2023 позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечує.

В судовому засіданні 27.10.2023 згідно ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 06.07.2016 між ТОВ Сінтекс та ТОВ АІС Столиця Трейд останній набув у власність будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, що розташовані за адресою: просп. Лесі Українки, 1-А, м. Кременчук Полтавської область.

Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096). Дана земельна ділянка є сформованою відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.2017 за № НВ-017 та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.10.2021 № 1263/428-21.

Відповідно до зазначених Витягів земельна ділянка, розташована за адресою: просп. Лесі Українки, 1-А, м. Кременчук Полтавської область, загальною площею 11251 га, має кадастровий номер :02:001:0096 з цільовим призначенням: Автотехобслуговування.

Також, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.2017 за № НВ-017 у графі дата державної реєстрації земельної ділянки зазначено, що спірна земельна ділянка зареєстрована 27.07.2010. Зазначене свідчить про сформованість спірної земельної ділянки як об`єкту цивільних прав.

27.09.2016 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці, ТОВ АІС Столиця Трейд надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 11251 кв. м для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп. Лесі Українки, 1-А.

16.11.2017 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці, ТОВ АІС Столиця Трейд затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано за умови виконання пункту 5.2 цього рішення, в оренду строком на 1 (один) рік земельну ділянку площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096) для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп. Лесі Українки, 1-А.

30.05.2018 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці внесено зміни до пункту

5 зазначеного рішення Кременчуцької міської ради від 16.11.2017 Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці, а саме, зобов`язано відповідача:

- в термін до 30.11.2018 замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою та зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку;

пунктом 5.2.5 рішення зобов`язано відповідача, зокрема:

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 11251 кв. м у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 06.07.2016 до дня прийняття цього рішення у розмірі 682687,14 грн;

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 11251 кв. м у розмірі 5% за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста з кадастровим номером :02:001:0096 по просп. Лесі Українки, 1-А, в м. Кременчуці, загальною площею 11251 кв. м. між ТОВ АІС Столиця Трейд та позивачем не укладено, відповідач користувався земельною ділянкою безоплатно, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 512 010,44 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за період з 31.08.2019р. по 31.12.2021р.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 по справі № 917/537/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю АІС Столиця Трейд на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 01.01.2018 по 28.03.2019 у розмірі 373 066,07 грн. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0096 по АДРЕСА_1 , загальною площею 11251 кв. м.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 рішення Господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 по справі №917/537/19 залишено без змін.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з статями 122, 123 та 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною 9 статті 120 Земельного кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Згідно ч. ч 1, 2, 6 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на 06.07.2016 - дату укладення договору купівлі - продажу) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Згідно п. 1 договору купівлі-продажу від 06.07.2016 нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096).

Отже, стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Саме на землекористувача покладається обов`язок вчинення певних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку (постанова Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 3-1160г15).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна - будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та розміщені на земельній ділянці площею 11251 кв. м (кадастровий № :02:001:0096) на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2016. Земельна ділянка згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.2017 за № НВ-017 є комунальною власністю.

Водночас матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладання відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, відповідач користується вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою позивачу в разі укладення договору оренди, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Разом з тим, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за період з 31.08.2019 по 31.12.2021 розмір орендної плати мав становити 512 010,44 грн.

Отже, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

З огляду на викладене, зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 922/1352/20, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) та № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, розмір орендної плати за період з 31.08.2019 до 31.12.2021 за земельну ділянку площею 11251 кв. м становить 512 010,44 грн.

Вказаний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці», рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року № 94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області», здійснений позивачем з урахуванням витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 20.10.2021 №1263/428-21, перевірений судом та здійснений позивачем правильно.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи, а саме договором купівлі - продажу від 06.07.2016 року підтверджено, що відповідач є власником нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0096 загальною площею 11251 кв.м. по просп. Лесі Українки, 1-А, в м. Кременчуці.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

За змістом статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, саме на землекористувача покладається обов`язок вчинення певних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Так, з моменту переходу права власності на нерухоме майно (будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста), у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під вказаним нерухомим майном.

Проте, ТОВ "АІС Столиця Трейд", як власник майна, належним чином не оформив правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою.

Також у суду відсутні підстави вважати, що земельна ділянка за зазначеною адресою використовувалася відповідачем у спірний період в іншому розмірі (площі), ніж той, що зазначений в договорі оренди земельної ділянки від 20.05.2010, в договорі купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 06.07.2016 між ТОВ Сінтекс та ТОВ АІС Столиця Трейд (як істотна умова договору), у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.2017 за № НВ-017 та витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.10.2021 № 1263/428-21, а саме, площею

11251 кв.м. Доказів користування земельною ділянкою меншою площею відповідач суду не надав.

Щодо накладення арешту на нерухоме майно відповідача згідно Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07.04.2020 року по справі №757/28806/18-к, застосування спеціальної конфіскації та передачу у власність держави стосовно об`єктів нерухомого майна - будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, загальною площею 1880,7 кв.м, що розташовані за адресою м. Кременчук, пр. Лесі Українки буд.1-А, яка належить на праві власності ТОВ АІС Столиця Трейд, суд зазначає наступне.

Власником вищезазначеного нерухомого майна є відповідач, що не заперечується його представником в судовому засіданні. Враховуючи те, що згідно ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує і користування землі в Україні відповідно до ст.206 Земельного кодексу України є платним, обов`язок щодо плати за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться майно відповідача, покладається на відповідача (у вигляді орендної плати), оскільки відповідач не є власником земельної ділянки чи постійним користувачем. При цьому суд зауважує, що вищезазначеними судовими рішеннями накладено арешт та застосовано спецконфіскацію щодо нерухомого майна відповідача - будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста. Земельна ділянка є комунальною власністю і обмежень щодо користування нею відповідачем, судовими рішеннями не встановлено.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 512 010,44 грн за користування земельною ділянкою площею 11251 кв. м, за період з 31.08.2019 по 31.12.2021 обгрунтована, підтверджена матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд", (код ЄДРПОУ: 39145234, місцезнаходження: 39627, м. Кременчук, проспект Лесі Українки,1-А) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (, площа Перемоги,2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) 512 010,44 грн. - безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд", (код ЄДРПОУ 39145234, місцезнаходження: 39627, м. Кременчук, проспект Лесі Українки,1-А) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (, площа Перемоги,2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) 7 680,16 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 09 листопада 2023

Суддя Солодюк О.В.