РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2023Справа № 910/10217/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ"

про стягнення 21445939,52 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дейнегін С.М.

від відповідача: Тараторін С.Г.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" про стягнення 21445939,52 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 вказану позовну заяву залишено без руху.

11.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 17.08.2023.

04.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

10.08.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.08.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

14.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло аналогічне клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні 17.08.2023 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні до 07.09.2023.

30.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи детального розрахунку здійснених платежів за договором поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020.

Присутній у судовому засіданні 07.09.2023 представник відповідача надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи коносаменту СЕМ234-20 та нотаріально посвідчений переклад зазначеного документу на українську мову.

Суд долучив до матеріалів справи подані відповідачем документи.

У судовому засіданні 07.09.2023 суд постановив протокольні ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 21.09.2023.

15.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 21.09.2023 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.10.2023.

02.10.2023 через відділ діловодства суду відповідач подав письмові пояснення на судовий розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою від 05.10.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 19.10.2023.

12.10.2023 через відділ діловодства суду відповідач подав письмову промову у судових дебатах.

19.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Протокольною ухвалою від 19.10.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 02.11.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 02.11.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.11.2023 надав пояснення по суті заперечень на позов.

У судовому засіданні 02.11.2023 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивача, а також виконати шефмонтаж та ввести в експлуатацію товар (асфальтозмішувальну установку Ammann PRIME 140), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору 10.03.2020 здійснив перший етап оплати у сумі 6301739,52 грн, а тому згідно із п.3.4. договору відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 19.05.2020 включно.

Однак, відповідачем товар поставлено лише 16.07.2020 року, що підтверджується актом прийому-передачі та введено в експлуатацію лише 10.09.2020 року.

Згідно домовленості сторін відповідно до п. 6.3. укладеного договору поставки передбачено, що у разі невиконання умов договору постачальником у строк до 30.06.2020 року постачальник за вимогою покупця зобов`язується повернути отримані кошти у продовж 5 (п`яти) банківських днів.

Будь-яких домовленостей між постачальником та покупцем щодо незастосування до покупця дій, передбачених п.6.3. договору не здійснювалось.

У зв`язку з порушенням постачальником умов договору щодо строків здійснення поставки, що підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі та введення в експлуатацію, скориставшись своїм правом на повернення усієї сплаченої суми за цим договором, що прямо передбачено п. 6.3. договору, позивач 12.11.2021 звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплачених за договором коштів у сумі 21 445 939,52 грн.

Оскільки, у встановлений договором п`ятиденний строк відповідач сплачених за договором коштів у сумі 21 445 939,52 грн не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21 445 939,52 грн.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог. у свою чергу, відповідач зазначає, що свої договірні зобов`язання виконував якісно та вчасно.

На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що позивач допустив прострочення оплати за другим етапом. Так, позивач лише 14.07.2020 виконав повністю умови пункту 2.5.2 договору щодо другого етапу оплати товару, у той час як позивач повинен був здійснити відповідну повну оплату до 28.04.2020. Враховуючи дані обставини, позивач своїми діями, а саме: невчасною та неповною оплатою другого етапу розрахунку по договору, допустив затягування поставки товару, так як така оплата повинна була бути використана для розрахунку за доставку та розмитнення товару. Також позивач допустив прострочення третього етапу оплати.

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4.7. договору, шляхом підписання Акту введення в експлуатацію Асфальтозмішувальної установки PRIME 140, позивач підтвердив, що товар передано відповідачем, відповідно до Специфікації № 1 та відповідно до умов даного договору і покупець не має претензій щодо якості, кількості, асортименту і комплектності товару. Відповідно до пункту 5.1.5. договору відповідач вважається таким, що виконав шеф-монтаж за цим договором, з моменту підписання обома сторонами Акту введення в експлуатацію Асфальтозмішувальної установки PRIME 140.

За доводами відповідача, посилання позивача на пункт 6.3. договору, як на підставу стягнення заборгованості, не може вважатись обґрунтованим, оскільки, в розумінні цього положення договору, передбачено повернення постачальником коштів покупцю, якщо саме з вини постачальника не виконано умови договору в строк до 30.06.2022.

Положення п.6.3. договору могли бути застосовані у разі, якщо б відповідач взагалі не поставив товару і виключно в такому випадку - постачальник повинен повернути позивачу вже сплачені ним кошти за непоставлений та не введений в експлуатацію товар. Як наслідок відбувається розірвання відносин між обома сторонами.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" (далі - покупець) був укладений договір поставки № 06/03/2020_PRIME140 (надалі - договір) за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, передати у власність покупця, виконати шефмонтаж та ввести в експлуатацію асфальтозмішувальну установку Ammann PRIME 140 (далі - товар) в кількості однієї одиниці, країна виробник - Бразилія, у встановлений в даному договорі строк, в комплекції згідно узгодженої сторонами специфікації № 1, що є додатком № 1 до даного договору. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов даного договору.

Пунктом п. 2.1. договору передбачено, що загальна вартість договору з ПДВ складає 20 604 484,80 грн, що на дату укладання договору, згідно офіційного курсу гривні до євро (27,6942 грн/1 євро), встановленого Національним банком України, складає 744 000,00 євро.

Відповідно до п.2.4. договору, оплата здійснюється в українських гривнях у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який визначений в даному договорі.

Згідно із п.2.5. договору оплата здійснюється поетапно наступним чином:

- перший етап - 30% (тридцять відсотків) від загальної суми договору - передоплата, яка сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання цього договору;

- другий етап - 20% (двадцять відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати отримання покупцем від продавця письмового підтвердження про передачу товару перевізнику в порту країни виробника з відповідними відмітками в товаросупровідних документах (лінейний коносамент) для відправлення в країну покупця з наданням копії коносаменту.

- третій етап - 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної суми договору - сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати підписання акту введення в експлуатацію.

У відповідності до пп.2.6.1. договору загальна вартість товару (загальна сума договору) підлягає коригуванню у випадку зміни офіційного курсу гривні до євро на дату оплати по відношенню до офіційного курсу гривні до євро на дату укладання договору, який складає 27,6942 грн./1 євро. Коригуванню підлягає лише несплачена частина суми договору.

У випадку, якщо на дату сплати другого та третього етапу, курс гривні буде меншим від 27,6942 грн за 1 євро, оплата буде відбуватися за зменшеним курсом (пп.2.6.2. договору).

У випадку, якщо на дату сплати другого та третього етапу, курс гривні буде більшим від 27,6942 грн за 1 євро, оплата буде відбуватися за збільшеним курсом (пп.2.6.3. договору).

Датою поставки товару вважається дата передачі товару покупцю, зазначена у товарно-транспортних накладних та підтверджена актом прийому-передачі товару, який покупець зобов`язаний підписати в день поставки товару (п.3.3. договору).

Відповідно до п.3.4. договору строк поставки товару складає 10 (десять) тижнів, якщо перший етап оплати у розмірі 30% буде здійснений до 10 березня 2020 року включно та є періодом, необхідним на виробництво, транспортування, шеф-монтаж та введення товару в експлуатацію, починаючи з дати здійснення покупцем передоплати першого етапу.

Згідно із п.3.5. договору право власності на товар зберігається за постачальником до моменту повного розрахунку покупцем за товар згідно п.2.5. даного договору та переходить до покупця у разі повного розрахунку за поставлений товар. Документом, що підтверджує перехід права власності на товар від постачальника до покупця є видаткова накладна, підписана уповноваженими на те представниками сторін, яку постачальник передає покупцю після здійснення покупцем повної оплати за товар згідно із умов цього договору.

У відповідності до п.3.8. договору датою виконання шеф-монтажу є дата підписання сторонами акту введення в експлуатацію Асфальтозмішувальної установки PRIME 140.

У випадку погодження усіх деталей зазначених у п.4.5. договору (відповідність найменуванню товару; кількість місць товару; стан пакування товару; якщо є, зовнішні пошкодження упаковки товару),покупець повинен підписати акт прийому-передачі товару та товарно-транспортну накладну, що підтверджує передачу товару. Даний підпис в акті прийому-передачі товару та у товарно-транспортній накладній є підтвердженням покупця на отримання товару, зазначеного у Специфікації №1 у відповідній кількості та комплектації. Приймання-передача товару за якістю відбувається після введення товару в експлуатацію та підписання сторонами акту введення Асфальтозмішувальної установки PRIME 140 (п.4.6., пп.4.6.1. договору).

Сторони у п.4.7. договору погодили, що шляхом підписання акту введення Асфальтозмішувальної установки PRIME 140, покупець підтверджує, що товар передано постачальником відповідно до специфікації №1 та відповідно до умов даного договору і покупець не має претензій щодо якості, кількості, асортименту і комплектності товару. Усі ризики щодо випадкової загибелі товару чи його псування переходять до покупця після підписання акту введення в експлуатацію Асфальтозмішувальної установки PRIME 140.

Відповідно до пп. 5.1.5. договору постачальник вважається таким, що виконав шеф-монтаж за цим договором, з моменту підписання обома сторонами Акту введення в експлуатацію Асфальтозмішувальної установки PRIME 140.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Договір вважається виконаним у разі підписання Акту введення в експлуатацію (п. 6.1. договору).

У пункті 6.3. договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання умов договору на строк понад 30 робочих днів винна сторона сплачує штраф у сумі 1% від суми договору. У разі невиконання умов договору постачальником у строк до 30.06.2020 постачальник за вимогою покупця зобов`язується повернути отримані кошти у продовж 5 (п`яти) банківських днів, у разі якщо інше не буде письмово погоджено з покупцем.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2020, але в будь-якому випадку - до повного виконання зобов`язань, передбачених договором (п.10.1 договору).

Як підтверджено наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією №31932920 від 10.03.2020 та визнається сторонами, 10.03.2020 на виконання п.2.5. договору позивач здійснив перший етап оплати у сумі 6301739,52 грн. Відтак, враховуючи умови п.3.4. договору відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 19.05.2020 включно.

Актом прийому-передачі товару від 16.07.2020 підтверджується передання постачальником та прийняття покупцем однієї одиниці товару - асфальтовий завод Ammann PRIME 140 без претензій, щодо стану товару та його комплектації.

10.09.2020 асфальтний завод Ammann PRIME 140 було введено в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 10.09.2020, відповідно до якого у покупця (позивача) відсутні претензії щодо якості та комплектації товару.

Згідно із наданих позивачем у матеріали справи платіжних інструкцій, за договором поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020 позивач здійснив на користь відповідача наступні платежі: 10.03.2020 - 6301739,52 грн; 05.05.2020 - 1000000,00 грн; 06.05.2020 - 1500000,00 грн; 13.07.2020 - 1000000,00 грн; 14.07.2020 - 944200,00 грн; 31.07.2020 - 1500 00,00 грн; 17.09.2020 - 800000,00 грн; 18.09.2020 - 1000000,00 грн; 23.10.2020 - 1000000,00 грн; 08.12.2020 - 1000000,00 грн; 22.12.2020 - 3000000,00 грн; 30.12.2020 - 1000000,00 грн; 20.04.2021 - 400000,00 грн; 14.05.2021 - 1000000,00 грн; 02.09.2021 - 300000,00 грн. Загальна сума коштів, перерахованих згідно із доданих до позову платіжних інструкцій за період з 10.03.2020 по 02.09.2021, становить 21 745 939,52 грн.

Позивач у позові зазначає, що станом на час подання позову на користь відповідача сплачено 21 445 939,52 грн з врахуванням зміни курсу Євро на момент платежу за договором.

Оскільки, відповідач поставив товар 16.07.2020 та 10.09.2020 асфальтний завод Ammann PRIME 140 було введено в експлуатацію, позивач 12.11.2021 надіслав відповідачу вимогу вих.№139 від 12.11.2021 про повернення, на підставі п.6.3. договору, сплачених за договором грошових коштів у сумі 21 445 939,52 грн.

Листом вих.№2518/11/2021 від 22.11.2021 відповідач зазначив, що у порушення встановлених у п.2.5.3. договору строків, позивач не здійснив остаточний розрахунок за товар та пред`являючи вимогу намагається уникнути сплати заборгованості за договором.

Посилаючись на те, що відповідач у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув, позивач на підставі п.6.3. договору, посилаючись на норми ст.193 ГК України, ст.610, 611, 612 ЦК України заявив про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21445939,52 грн (грошових коштів, що сплачені за договором поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом між сторонами укладено договір поставки №06/03/2020_PRIME140 від 06.03.2020, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивача, а також виконати шефмонтаж та ввести в експлуатацію товар (асфальтозмішувальну установку Ammann PRIME 140), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як зазначено судом вище, у відповідності до п.3.4. договору сторонами погоджено, що строк поставки товару складає 10 (десять) тижнів, якщо перший етап оплати у розмірі 30% буде здійснений до 10 березня 2020 року включно.

Оскільки, підписання договору відбулось 06.03.2020, то перший платіж у розмірі 30%, що є еквівалентом 223200 євро за курсом на дату укладення договору (27,6942 грн/1 Євро), позивач мав здійснити у строк до 12.03.2020.

10.03.2020 на виконання п.2.5. договору позивач здійснив перший етап оплати у сумі 6301739,52 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією №31932920 від 10.03.2020 та визнається сторонами.

У відповідності до ч.4 ст.254 ЦК України строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.

Отже, враховуючи умови п.3.4. договору відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 19.05.2020 включно.

16.07.2020 відповідач передав позивачу товар - асфальтовий завод Ammann PRIME 140, що підтверджується актом прийому-передачі товару від 16.07.2020. В акті прийому-передачі товару від 16.07.2020 сторонами зазначено, що претензії щодо стану товару відсутні, комплектація відповідає Специфікації №1 до договору.

10.09.2020 асфальтний завод Ammann PRIME 140 було введено в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 10.09.2020. В акті введення в експлуатацію від 10.09.2020 зазначено, що претензій щодо якості та комплектації товару не має.

Позивач не заперечує факт поставки та прийняття товару, а навпаки підтверджує, однак посилається на порушення відповідачем строку, після спливу якого у позивача виникає право на повернення сплачених за договором коштів.

Відповідно до ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 664 ЦК України зазначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У відповідності до ч.1 ст.668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 689 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З аналізу норм цивільного законодавства, одним із обов`язків продавця є передача майна у власність покупцю, а останній набуває права вимагати передачі йому цього майна. У свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти від продавця придбане майно та сплатити за нього обумовлену ціну, а продавець, відповідно, має право вимагати від покупця прийняття проданого майна і оплати за цей товар.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, у відповідності до умов п.3.4. договору відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 19.05.2020 включно.

При цьому, у пункті 6.3. договору сторони погодили, що у разі невиконання умов договору постачальником у строк до 30.06.2020, відповідач за вимогою позивача зобов`язується повернути отримані кошти у продовж 5 (п`яти) банківських днів, у разі якщо інше не буде письмово погоджено з покупцем.

Фактично сторони, керуючись принципом свободи договору визначили строк, з настанням якого позивач має право вимагати повернення оплати за договором у випадку не поставки його відповідачем.

Втім, відповідач передав позивачу товар 16.07.2020, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі та 10.09.2020 асфальтний завод Ammann PRIME 140 було введено в експлуатацію.

В актах прийому-передачі товару від 16.07.2020 та введення в експлуатацію від 10.09.2020 було зазначено про відсутність претензій щодо стану, якості та комплектації товару.

У свою чергу, умови договору визначають, що датою поставки товару вважається дата передачі товару позивачу, зазначена у товарно-транспортних накладних та підтверджена актом прийому-передачі товару, який позивач зобов`язаний підписати в день поставки товару (п.3.3.); позивач повинен підписати акт прийому-передачі товару та товарно-транспортну накладну, що підтверджує передачу товару. Даний підпис в акті прийому-передачі товару та у товарно-транспортній накладній є підтвердженням позивач на отримання товару, зазначеного у Специфікації №1 у відповідній кількості та комплектації. Приймання-передача товару за якістю відбувається після введення товару в експлуатацію та підписання сторонами акту введення Асфальтозмішувальної установки PRIME 140 (п.4.6., пп.4.6.1.); шляхом підписання акту введення Асфальтозмішувальної установки PRIME 140, позивач підтверджує, що товар передано відповідачем відповідно до специфікації №1 та відповідно до умов даного договору і покупець не має претензій щодо якості, кількості, асортименту і комплектності товару. Усі ризики щодо випадкової загибелі товару чи його псування переходять до покупця після підписання акту введення Асфальтозмішувальної установки PRIME 140 в експлуатацію (п.4.7.).

Отже, прийнявши від відповідача товар (поставлений поза межами строку визначеного у п.6.3. договору), підписавши акт прийому-передачі товару та акт введення в експлуатацію, позивач фактично обрав варіант правової поведінки, що був доведений до відповідача в однозначній формі та відповідно був зрозумілим для обох сторін, а саме: прийняття без претензій та зауважень поставленого товару.

Суд зазначає, що у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформував правову позицію щодо застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі- "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Добросовісність є однією з засад цивільного законодавства (ст.3 ЦК України). Встановлення недобросовісності дій сторін правовідносин чи їх суперечливої поведінки є правовим висновком суду виходячи з встановлення фактичних обставин конкретної справи. Повноваження суду щодо оцінки доказів є тим процесуальним механізмом, який дозволяє суду оцінити добросовісність дій сторін та встановити суперечливість їх поведінки.

Позивач, маючи право (зокрема, передбачене п.6.3. договору), у разі не поставки товару до 30.06.2020, вимагати від відповідача повернення сплачених за товар коштів, обрав певний визначений варіант правової поведінки, а саме поставку товару, який прийняв без зауважень та заперечень, тим самим висловив своєю поведінкою зацікавленість у такому товарі та те, що не буде реалізовувати своє право на повернення сплачених за договором коштів.

Відтак, в аспекті доктрини заборони суперечливої поведінки, позивач пов`язаний своїм рішенням і не вправі його змінити згодом, а намір позивача згодом здійснити право на повернення коштів сплачених за товар, який позивач уже прийняв без жодних претензій, суперечитиме попередній поведінці позивача та як наслідок призводить до припинення зазначеного права (повернення сплачених за товар коштів).

При цьому сама по собі вимога повернути грошові кошти за товар, який прийнятий покупцем та введений в експлуатацію зводиться до безоплатного отримання майна, що суперечить принципу добросовісності. Більш того, факт перебування у позивача товару ним не заперечується.

Одночасно, відносини, що виникли між сторонами підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України, якими унормовано положення про купівлю-продаж. Законодавець визначив порядок повернення сплачених за товар коштів у випадку не поставки продавцем покупцю товару, а також право на відмову покупця від договору.

Виходячи зі змісту договору, визначені сторонами перший та другий етапи оплати по своїй суті є попередньою оплатою за товар. Кінцевий розрахунок по договору (оплата третього етапу) - після підписання акту введення в експлуатацію, тобто після передання товару відповідачем.

Так, відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту цієї норми вбачається, що договором на покупця може покладатися обов`язок здійснити попередню оплату товару, тобто оплату до передання товару продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути сплачено повну вартість товару або її частину. Розмір попередньої оплати та строки її сплати встановлюються договором. Непередання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Припис ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару продавцем у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Тобто ч.2 ст.693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, умовою застосування ч.2 ст.693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

За наведеного вище, позивач у зв`язку із не поставкою товару у строк до 30.06.2020 (погоджений сторонами у п.6.3. договору), міг реалізувати своє право на повернення сплачених за договором коштів (попередньої оплати), проте, обрав поставку товару, який у подальшому прийняв без жодних зауважень.

Приписами ч.1 ст.665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно із частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, право покупця на односторонню відмову від договору у випадку відмови продавця передати проданий товар, встановлено прямою нормою цивільного законодавства.

Передбаченому ст.665 ЦК України праву покупця відмовитися від договору передує відмова продавця поставити товар. При цьому така відмова продавця передати проданий товар та реалізація покупцем права у зв`язку із такою відмовою на відмову від договору мають бути зрозумілими для обох сторін та доведеними до сторін.

Однак, як підтверджено матеріалами справи, відповідач не відмовлявся поставити товар, а позивач у свою чергу, не відмовлявся від договору, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Після спливу строку, визначеного до 30.06.2020, позивач не вимагав повернення сплачених коштів, натомість, продовжив здійснювати оплату по договору, зокрема, по другому та третьому етапах, а саме: 13.07.2020 - 1000000,00 грн; 14.07.2020 - 944200,00 грн; 31.07.2020 - 150000,00 грн; 17.09.2020 - 800000,00 грн; 18.09.2020 - 1000000,00 грн; 23.10.2020 - 1000000,00 грн; 08.12.2020 - 1000000,00 грн; 22.12.2020 - 3000000,00 грн; 30.12.2020 - 1000000,00 грн; 20.04.2021 - 400000,00 грн; 14.05.2021 - 1000000,00 грн; 02.09.2021 - 300000,00 грн. Тим самим безумовно підтвердив свою зацікавленість у поставці товару.

Посилання позивача на те, що п.6.3. договору та умови договору в цілому, не передбачають, що у разі поставки товару після 30.06.2020, позивач позбавляється права вимагати повернення сплачених коштів, суд вважає помилковими, оскільки положення договору щодо повернення сплачених коштів за товар слід розуміти так, що право на повернення сплачених за непоставлений до 30.06.2020 товар, позивач міг реалізувати у випадку якщо б поставка товару у вказаний строк не була здійснена та позивач обрав би не поставки товару, а повернення сплачених за товар коштів. Тільки у такому випадку відповідач (постачальник) повинен повернути позивачу (покупцю) вже сплачені ним кошти за непоставлений та не введений в експлуатацію товар.

Суд зауважує, що передбачене пунктом 6.3. договору поставки положення щодо повернення покупцю, за його вимогою, сплачених ним грошових коштів, якщо йому не було поставлено товар до 30.06.2020, не є штрафними санкціями у розумінні ст.217, 230 Господарському кодексі України чи мірою відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а фактично є тією обставиною, за настання якої позивач міг реалізувати своє право на повернення коштів сплачених за непоставлений у встановлений договором строк товар.

Разом з тим, у випадку прийняття товару, поставка якого відбулася з порушенням строків (у цьому випадку сторони передбачили у строк понад 30 робочих днів), договором (п.6.3. договору) сторони погодили відповідальність у вигляді штрафу у сумі 1% від суми договору. У контексті спірних правовідносин, порушене право позивача щодо своєчасності поставки товару (який прийнятий без претензій) могло бути захищене у встановлений договором спосіб.

Більш того, суд зазначає, що умовами п.6.1. договору сторони погодили, що у зв`язку із підписанням сторонами 10.09.2020 Акту введення в експлуатацію асфальтного заводу, договір вважається виконаним.

Обставини щодо прийняття товару та фактичне його використання були також встановлені під час розгляду справи №910/15538/21 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" 3 303 903,00 упущеної вигоди та 288 107,00 грн необґрунтовано сплачених позивачем коштів, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з гарантійного ремонту товару, поставленого позивачу за договором поставки від 06.03.2020 № 06/03/2020_PRIME140 та зобов`язань за договором від 19.05.2021 № 19/05/2021 на сервісне обслуговування та ремонт техніки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" 1393286,06 грн основного боргу, 335294,80 грн пені, 115142,14 грн - 3% річних, 359583,34 грн інфляційних втрат, 206044,85 грн штрафу, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" зобов`язання з оплати поставленого товару за договором поставки від 06.03.2020 № 06/03/2020_PRIME1.

Надавши оцінку аргументам сторін, дослідивши представлені сторонами докази, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для повернення відповідачем позивачу сплачених ним коштів за товар, який прийнятий ТОВ "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" та введений в експлуатацію.

Одночасно, суд приймає до уваги доводи відповідача щодо прострочення позивачем здійсненої оплати за товар, а саме другого етапу (зокрема, завершення оплати другого етапу відбулося 14.07.2020, що також встановлено рішенням суду у справі №910/15538/21), та відповідно призвело до затягування поставки товару, оскільки несвоєчасне здійснення позивачем другого етапу оплати надало право відповідачу в розумінні статті 538 Цивільного кодексу України зупинити виконання свого обов`язку з поставки товару.

Також надаючи оцінку укладеному між сторонами договору, судом враховано, що у п.4.6., пп.4.6.1. договору сторонами погоджено разом із актом прийому-передачі підписання товарно-транспортної накладної. Товар за договором передано, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі товару, який є первинним документом, який містить відомості про здійснену господарську операцію щодо поставки товару, тобто підтверджує передання майна покупцеві, та у подальшому переданий товар був введений експлуатацію. Зазначені обставини підтверджуються і самим позивачем. Тому відсутність підписаної товарно-транспортної накладної (у цьому випадку товар передано за актом-прийому-передачі) не впливає на оцінку доказів, якими підтверджено факт передачі відповідачем та прийняття позивачем товару.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи приписи ст.76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу Україні, з огляду на встановлені вище обставини щодо прийняття без жодних претензій та зауважень поставленого відповідачем товару, оскільки право на повернення сплачених за непоставлений до 30.06.2020 товар, позивач після спливу зазначеного строку не реалізував, а фактично обрав поставку товару, та у подальшому прийняв його, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21445939,52 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЮРОМАШ" заборгованості у сумі 21445939,52 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 14.11.2023.

Суддя С.О. Турчин