ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" листопада 2023 р. м. Рівне Справа №918/847/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АТ КБ "ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1Д, 01001, м. Київ, ) про грошові вимоги до боржника (на новий розгляд) у справі за заявою фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про неплатоспроможність

учасники справи явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили;

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 до Господарського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, в якій просила прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс).

Ухвалою від 01.11.2022 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду (суддя Церковна Н.Ф.).

Ухвалою від 16.11.2022, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією - арбітражного керуючого Мельник І.А.

Ухвалою від 25.01.2023, зокрема, визнано вимоги кредиторів:

- ОСОБА_2 у розмірі 548 529,00 грн (черговість задоволення вимог - друга);

- АТ "Ощадбанк" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" у розмірі 68 923,31 грн (черговість задоволення вимог - друга);

- включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору кредиторів ОСОБА_3 і АТ "Ощадбанк" по 4 962,00 грн.

Ухвалою від 14.02.2023 року прийнято до розгляду заяву АТ КБ "ПриватБанк" про грошові вимоги до боржника - ОСОБА_1 , які складають 238 168,56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (курс НБУ станом на 27.01.2023 року 36,5686) становить 8 709 490, 80 грн, де: - 23 942,51 дол. США - заборгованості за наданим кредитом, що становить 875 544,07 грн; - 37 731,21 дол. США - заборгованості за процентами, що становить 1 379 777,53 грн; - 9 970,61 дол. США - заборгованості з комісії, що становить 364 611,25 грн; - 166 524,23 дол. США - заборгованості по пені, що становить 6 089 557,96 грн; - 1 820,00 грн. - судового збору по рішенню Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року по справі №2-1181/10.

14.03.2023 керуючим реструктуризацією подано суду повідомлення про результати розгляду заяви з грошовими вимогами АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою від 28.03.2023, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, АТ КБ "Приватбанк" було визнано кредитором до боржника з грошовими вимогами на суму 249 040,49 грн., з яких: 247 220,49 грн. - вимоги забезпечені заставою; 1820,00 грн. - вимоги другої черги задоволення (без права дорадчого голосу) та включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати банку на оплату судового збору у розмірі 5 368,00 грн.; відмовлено у визнанні решти грошових вимог.

Встановлюючи розмір кредиторських вимоги, суди виходили з розміру заборгованості за Договором про надання кредиту №ROZOGA від 21.07.2008, встановленого у рішенні Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.10.2010, у справі №2-1181/10, і зафіксованого у національній грошовій валюті станом на момент звернення з відповідною позовною заявою.

Суди першої і апеляційної інстанції, частково задовольняючи заяву АТ КБ "Приватбанк" вважали, що оскільки рішенням суду заборгованість боржника перед банком була визначена в гривнях, навіть без зазначення еквіваленту цього боргу в іноземній валюті, чим фактично визначено спосіб виконання судового рішення, а саме: не у валюті кредиту, а в гривневому еквіваленті, то борг підлягає до стягнення саме у гривнях, розмір якого встановлений судовими рішеннями Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10.

До Верховного Суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просив скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.03.2023 в частині відмовлених в задоволенні грошових вимог банку, скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, яким: - визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 у розмірі 238 168, 56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (курс НБУ станом на 27.01.2023 36,5686) становить 8 709 490, 80 грн з яких: - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 23 942,51 дол. США, що становить 875 544, 07 грн; - заборгованість за процентами - 37 731,21 дол. США, що становить 1 379 777, 53 грн; - заборгованість з комісії - 9 970,61 дол. США, що становить 364 611, 25 грн; - заборгованість по пені - 166 524,23 дол. США, що становить 6 089 557, 96 грн, як забезпечені заставою.

Постановою Верховного Суду від 30.08.2023 частково задоволено касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк", скасовано ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.03.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області в частині грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк".

21.09.2023 матеріали справи повернулись до Господарського суду Рівненської області для подальшого розгляду справи.

21.09.2023 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було здійснено автоматизований розподіл справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , яка надійшла на новий розгляд, за результатами якого справу №918/847/22 в частині грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" розподілено судді Романюк Ю.Г.

Ухвалою від 26.09.2023 справу № 918/847/22 в частині розгляду грошових заяви АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ОСОБА_1 прийнято і призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.10.2023 (суддя Романюк Ю.Г.).

12.10.2023 від арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшло уточнене повідомлення про результати розгляду вимог АТ КБ "ПриватБанк" з урахуванням позиції Верховного Суду, згідно якого керуючим реструктуризацією визнано грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі: 1 141 050,40 грн - вимоги забезпеченого кредитора; 1 820,00 грн - вимоги ІІ черги.

Ухвалою від 12.10.2023 у судовому засіданні було оголошено перерву до 07.11.2023.

06.11.2023 від представника боржника надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

07.11.2023 боржник, керуючий реструктуризацією боржника та представника банку - заявник кредиторських вимог у попереднє засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи та заявників у попереднє засідання не визнавалася обов`язковою та зважаючи на наявність заяви боржника і висловлених позицій як заявника кредиторських вимог так і арбітражного керуючого, суд дійшов висновку про можливість проведення даного судового засідання без їх участі.

Під час розгляду заяви АТ КБ "ПриватБанк" судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до норм ч.2 ст. 45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Згідно ч.4 ст. 45 КУзПБ, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного ч.1 цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Проаналізувавши положення ст. 45, ст. 122 Кодексу, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Під час розгляду заяви АТ КБ "ПриватБанк" судом встановлено, що 21.07.2008, між ЗАТ КБ "Приватбанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Договір про надання кредиту №ROZOGA (далі Кредитний договір), відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 27 964,40 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно до п.3.1 Кредитного договору за користування кредиту у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальником щомісяця в період сплати сплачує відсотки і розмірі, зазначеному в п.8.1 змінної частини договору.

Для погашення заборгованості за даними Кредитним договором, у тому числі винагороди й відсотків за користування кредиту, позичальник надає банку кошти на рахунки передбачені в п.1.2 даного Договору для зарахування коштів. Банк здійснює погашення заборгованості за кредитором у порядку зазначеному в п.5.3 даного Договору (п. 3.4 Кредитного договору).

Пунктом 3.5 Кредитного договору банк налає позичальнику кредит на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, призначених для цих цілей згідно до п.8.1 Договору.

Відповідно до п.8.1 Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 21.07.2008 року по 21.07.2023 рік включно, у вигляді не поновлювальна лінія у розмірі 27 964,40 дол. США на наступні цілі: у розмірі 23 957,15 дол. США на споживчі цілі з них 23 000,00 дол. США на споживчі цілі, шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 690,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 146,67 дол. США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 120,48 дол. США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на першій рік дії кредиту, а також у розмірі 4 007,25 дол. США на сплату страхового платежу у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розміри 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредит, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, винагороду за резервування ресурсів у роз мірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно до п.7.2 даного Договору. Період сплати вважається з 20 по 25 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 409,21 дол. США згідно до Графіку погашення кредиту (додаток №2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії.

Пунктом 8.3 Кредитного договору визначалося, що забезпечення виконання позичальником зобов`язання за даним Договором виступає іпотека квартири 2-кімнатка квартира загальною площею 100,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення за даним Договором.

Також, 21.07.2008, між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки квартири (далі Договір іпотеки), відповідно до якого, в забезпечення виконання умова Кредитного договору передано квартиру 2-кімнатку квартиру загальною площею 100,10 кв.м., житлова площа 25,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вартість предмета іпотеки, зазначена у п.33.4 Договору іпотеки і складає 169 400,00 грн.

Банком було виконано свої зобов`язання та надано позичальнику кредит на суму 27964,40 дол. США, з яких кредит позичальником отриманий в розмірі 23 тис. дол. США, решта суми направлені на оплату винагороди та страхових платежів (п.8.1 Договору).

Умови цього Кредитного договору №ROZOGA позичальником не виконувались, грошові кошти вчасно не повертались, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, яка була визначена банком, станом на 18.03.2010 року, та становила 32 573,97 дол. США, що за курсом НБУ на 17.05.2010 дорівнювало - 258 178,03 грн.

Позовні вимоги складалися з: - 24 011,50 дол. США - заборгованості по тілу кредиту; - 5 186,49 дол. США - заборгованості по відсоткам; - 1 059,12 дол. США - заборгованості по комісії; - 2 316,81 дол. США - пені в розмірі.

05.10.2010 рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області, у справі №2-1181/10, позов було задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь банку 258 178,03 грн. заборгованість по Кредитному договору №ROZ0GA від 21.07.2008, еквівалентно 32 573,97 дол. США. в національній грошовій валюті.

В судовому рішенні по справі №2-1181/10 від 05.10.2010 встановлено, що 09.07.2009 ПАТ КБ "Приватбанк" направив ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень. Дана обставина підтверджує той факт, що банк вчинив дії щодо дострокового повернення кредитних коштів через недотримання боржником положень Кредитного договору.

Після винесення Здолбунівським районним судом Рівненської області рішення від 05.10.2010, з "Виписок з 21.07.2008 по 16.11.2022 USD R000 Рахунок № 5497 ОСОБА_1 ", встановлено, що за період з дати звернення з позовною заявою (28.05.2010) по 16.11.2022 боржником було сплачено на користь банку 1 370,91 дол. США: 685,48 дол. США - погашення заборгованості по кредиту та 685,43 дол. США, у якості погашення пені.

Розглянувши заяву АТ КБ "ПриватБанк" (на новий розгляд), суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

При цьому, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватись або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

За ч.ч.1,2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Законодавчо встановлені вимоги до доказів у господарському судочинстві визначають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 76, 77 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 (провадження № 14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні (такі правові висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №910/23028/17).

Відповідно до ч.1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На підставі вищезазначеного, при розгляді заяви АТ КБ "ПриватБанк" з кредиторськими вимогами до ОСОБА_1 , Господарським судом Рівненської області, при новому розгляді встановлено, що при виконанні сторонами Договору про надання кредиту №ROZOGA від 21.07.2008, кредитором було використано право вимоги дострокового повернення заборгованості, яка не повернута, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав у розмірі і строк, який встановлений рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.10.2010 у справі №2-1181/10.

За ч.1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.03.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, і направляючи справу на новий розгляд в частині грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк", Верховний Суд, у постанові від 30.08.2023 зазначив:

"68. …під час розгляду справи суди не врахували, що борг ОСОБА_1 виник на підставі кредитного договору, що визначений в іноземній валюті та дійшли до помилкових висновків про те, що за результатами прийнятого рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10 відбулась трансформація грошового зобов`язання визначеного в іноземній валюті у зобов`язання у національній валюті, без врахування його фактичного розміру за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника, а тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.".

За ч.1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Отож, звертаючись до суду Банк обґрунтував наявність кредиторських вимог до боржника Договором про надання кредиту №ROZOGA від 21.07.2008, тобто наявністю невиконаного боржником правочину, зобов`язання за яким визначено в іноземній валюті, який складено в письмовій формі відповідно до вимог ЦК України та є письмовим доказом (ст. 91 ГПК України).

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У ч.3 ст. 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У ч.2 ст. 45 КУзПБ, зокрема, визначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Суд не може ототожнити процедури виконання рішення суду та порядок визнання грошових вимог кредитора до боржника.

Отже, рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10 ґрунтується на кредитному договорі і лише відображає еквівалент боргу за спірним кредитним договором станом на момент звернення з позовною заявою та не може бути доказом розміру боргу станом на дату звернення із заявою про грошові вимоги до фізичної особи в межах цієї процедури банкрутства.

Таким чином, звернення АТ КБ "ПриватБанк" до суду з кредиторськими вимогами, формування яких відбувалось шляхом встановлення еквіваленту в гривні боргу, визначеного в іноземній валюті (офіційний курс НБУ гривні відносно долара США станом на 27.01.2023 складає 36,5686), відповідає порядку визнання грошових вимог до боржника у справах про банкрутство.

Щодо визначення фактичного розміру кредиторських вимог, суд зазначає наступне.

Заява банку містить розрахунок його кредиторських вимог до боржника у розмірі 8 709 490, 80 грн, де: - 875 544,07 грн - заборгованості за наданим кредитом (еквівалент 23 942,51 дол. США); - 1 379 777,53 грн - заборгованості за процентами (еквівалент 37 731,21 дол. США); - 364 611,25 грн - заборгованості з комісії (еквівалент 9 970,61 дол. США); - 6 089 557,96 грн - заборгованості по пені (еквівалент 166 524,23 дол. США); - 1 820,00 грн. судовий збір по рішенню Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року по справі №2-1181/10.

Оскільки розмір заборгованості по кредиту за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.10.2010 у справі №2-1181/10 склав 24 011,50 дол. США, а після його ухвалення, борг погашено на 685,48 дол. США, то суд дійшов висновку про підтвердження існування, станом на дату звернення з заявою, основного боргу розмірі 23 326,02 (24 011,50-685,48) дол. США, що еквівалентно 852 999,89 грн (курс = 36,8656 грн за 1 долар США), а тому в частині визнання кредиторських вимог заборгованості за кредитом у розмірі 22 544,18 (875544,07 852999,89) грн слід відмовити.

Щодо заявленої суми заборгованості за процентами, заборгованості з комісії, то з даного приводу, у постанові від 30.08.2023 висловився Верховний Суд, зазначивши:

"39. …станом на день розгляду справи договірне врегулювання питання щодо повернення боргу за кредитним договором між сторонами припинило існування (оскільки з дати винесення судового рішення, це питання врегульовується саме рішенням суду та передбаченим порядком його виконання), а тому нарахування та стягнення процентів за користування тілом кредиту та пені на підставі Кредитного договору, який припинився є безпідставним і неправомірним."

Проте, звертаючись з заявою про визнання кредиторських вимог, вищезазначеного факту банком не враховано та заявлено заборгованість за процентами, з комісії та по пені вищу, ніж зафіксовано у рішенні Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10.

При визначенні дійсного розміру кредиторських вимог АТ КБ "ПриватБанк", судом враховується, як вищезазначене, так і сплачені боржником на користь банку 685,43 дол. США, у якості погашення пені, після ухвалення рішення.

Отож, суд дійшов висновку про підтвердження існування, станом на дату звернення з заявою, крім основного боргу, також:

- 189 662,68 грн - заборгованості за процентами (еквівалент 5 186,49 дол. США, стягнутих рішенням у справі №2-1181/10), тому у визнанні 1 190 114,85 грн (1 379 777,53-189,662,68) кредиторських вимог в цій частині слід відмовити;

- 38 730,54 грн - заборгованості з комісії (еквівалент 1 059,12 дол. США, стягнутих рішенням у справі №2-1181/10), тому у визнанні 325 880,71 грн (364 611,25-38730,54) кредиторських вимог в цій частині слід відмовити;

- 59 657,28 грн - заборгованості з комісії (еквівалент 1 631,38 дол. США), тобто стягнуті рішенням у справі №2-1181/10 2316,84 дол. США, за виключенням 685,43 дол. - сплачених після його ухвалення, тому у визнанні 6 029 900,68 грн (6089557,96-59657,28) кредиторських вимог в цій частині слід відмовити;

- 1 820,00 грн. судовий збір по рішенню Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року по справі №2-1181/10.

Таким чином, загальний розмір кредиторських вимог складає 1 142 870,39 грн, а у визнанні кредиторських вимог у розмірі 7 568 440,41 грн слід відмовити.

Стосовно встановлення розміру кредиторських вимог, забезпечених заставою, у постанові від 30.08.2023 Верховний Суд вказав наступне:

"70. При новому розгляді справи судам слід врахувати наведене у цій постанові а також врахувати, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог забезпеченого кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.".

Згідно з ч.2 ст. 45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог забезпеченого кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.

Такі висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 910/638/20, від 17.06.2020 у справі № 905/2028/18, від 13.12.2022 у справі № 905/3/21 (п. 20), а також не суперечать правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладений 15.05.2018 в постанові у справі №902/492/17, оскільки з набранням чинності КУзПБ (з 21.10.2019) порядок визначення забезпечених вимог було конкретизовано законодавцем в ч.2 ст. 45 Кодексу та визначено, що кредитор є забезпеченим лише в частині вартості предмета застави.

Як встановлено умовами Договору іпотеки квартири від 21.07.2008, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, в забезпечення виконання умов Кредитного договору передано 2-кімнатку квартиру загальною площею 100,10 кв.м., житлова площа 25,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вартість предмета іпотеки зазначена у п.33.4 Договору іпотеки і складає 169 400,00 грн.

Згідно п.16.9 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, втрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Відповідно до п.33.2.договору іпотеки, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця по поверненню кредиту, наданого у вигляді непоновлюваної лінії, в сумі 27 964,40 дол. США на строк з 21-07-2008г. по 21 -07-2023р. включно:

- зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25%;

- з щомісячним платежем для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість по: по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії;

- сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.7.2. Кредитного Договору;

- сплаті пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується.

- виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструмента, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовування збитків, витрат у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі;

- сплаті в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, суми кредиту (задишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі (у разі порушення термінів оплати за зобов`язаннями (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів).

Таким чином, сторони погодили, що вартість предмета іпотеки на дату укладення договору визначена в розмірі 169 400 грн, якої в контексті п.п.2, 16.9, 33 іпотечного договору достатньо для забезпечення всіх зобов`язань за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відтак враховуючи саму мету укладення заставного договору та норми законодавства в частині того, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

При аналізі умов договору іпотеки, в частині узгодженої сторонами договірної вартості предмета застави за основу необхідно брати не фактично вказану його вартість, яка визначена в національній валюті у відповідному пункті договору, а його вартість, яка буде еквівалентною валюті зобов`язання (кредиту, позики), яке забезпечується.

Із вказаного випливає, що проводячи аналогію з валютою кредитування за курсом НБУ, сторонами було погоджено вартість заставного майна в розмірі 35 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення кредитного та іпотечного договорів становило 169 400 грн (4,84 грн за 1 Долар США).

Відповідно до абз.6 п.5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ, склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Станом на 16.12.2022 (дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ) офіційний курс національної валюти України до долару США становив 36,5686 грн.

В даному випадку, при визначенні договірної вартості предмету забезпечення має братися за основу її величина, що визначена за курсом НБУ на дату укладення договору у валюті кредитування, а не в національній валюті як це зафіксовано в договорі іпотеки. Оскільки для економіки будь-якої країни характерним є коливання курсу валют, що створює таке явище як курсові різниці, що по своїй правовій та економічній природі є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національній валюті України або навпаки, при різних валютних курсах в різні часові інтервали.

За наведених обставин судом констатується, що з огляду на погоджену вартість заставного майна на рівні 35 000,00 доларів США станом дату відкриття провадження по справі еквівалентна 1 279 901,00 грн. (курс = 36,5686 за 1 долар США)

Оскільки вимоги АТ КБ "ПриватБанк", які підлягають задоволенню, становлять 1 141 050,39 грн, а вартість предмета іпотеки станом на дату відкриття провадження у даній справі 1 279 901,00 грн, суд доходить висновку, що вимоги кредитора АТ КБ "ПриватБанк" є забезпеченими.

Згідно з нормами ст. 133 КУзПБ, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Зважаючи на викладене у сукупності, проаналізувавши заяву з кредиторськими вимогами, взявши до уваги пояснення керуючого реструктуризацією, а також виконавши вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 30.08.2023, господарський суд визнає вимоги кредитора АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 частково у розмірі 1 142 870,39 грн, з яких:

- 1 141 050,39 грн вимоги забезпечені заставою;

- 1 820,00 грн судовий збір, сплачений по справі №2-1181/10 - друга черга задоволення.

В решті вимог АТ КБ "ПриватБанк" суд відмовляє.

Окрім того, господарський суд дійшов висновку про необхідність включення до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність - витрати на оплату судового збору АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 5 368,00 грн.

Керуючись ст. ст. 45, 122, 133 КУзПБ, ст. ст. 222, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1Д, 01001, м. Київ, ) про грошові вимоги кредитора до боржника - задовольнити частково.

2. Визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1Д, 01001, м. Київ, ) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі 1 142 870 (один мільйон сто сорок дві тисячі вісімсот сімдесят) грн 39 коп., з яких:

- 1 141 050 (один мільйон сто сорок одна тисяча п`ятдесят) грн 39 коп. - вимоги забезпеченого кредитора

- 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн 00 коп. - вимоги другої черги задоволення

3. В решті грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 у розмірі 7 568 440 (сім мільйонів п`ятсот шістдесят вісім тисяч чотириста сорок) грн 41 коп. - відмовити.

4. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Ю.Г. РОМАНЮК