СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Харків Справа №905/183/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вх.№1840Д/1) на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт»,

до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»,

про стягнення 149287,00 грн.-

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23 (повний текст складено 21.08.2023 року, суддя Говорун О.В.) стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, бульв. Машинобудівників, б.53, оф.2, ідентифікаційний код юридичної особи 41617268) 49500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідач з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті додаткового рішення норм права, неповне з`ясування обставин, просить додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розмір адвокатських витрат у сумі 49500,00 грн. не відповідає критеріям співмірності. Відповідач вважає, що позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена, перелік послуг наданих адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Серед іншого матеріали справи не містять, а заявником не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу. Позови подані позивачем не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права та їх виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Тому обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат.

Скаржник наполягає на тому, що сума витрат на правничу допомогу позивача є необґрунтованою, явно завищеною та такою що не відповідає обсягам роботи, складності справи, новизні правових питань тощо.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено учасникам справи строк для подання до суду клопотань, заяв, документів та доказів в обґрунтування своєї позиції по справі. Попереджено сторони, що апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом). Матеріали справи витребувано з Господарського суду Донецької області.

Вказана ухвала суду була направлена на адреси сторін засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, які зазначені у документах, що надані до суду. Копію ухвали суду отримана ними в підсистемі Електронний суд, що підтверджується відомостями з вказаної системи.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Справа №905/183/23 є малозначною і її розгляд здійснювався судом в порядку письмового провадження, а судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

13.09.2023 року матеріали справи на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.5 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваного додаткового рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт» (позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (відповідач) про стягнення 498769,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем договорів №451/21Э від 31.05.2021 року, №621/21М від 04.08.2021 року, №634/21Э від 09.08.2021 року в частині оплати виконаних позивачем робіт, у зв`язку з чим просив стягнути заборгованість.

Відповідно до ухвали суду від 28.03.2023 року, вирішено роз`єднати позовні вимоги у справі №905/183/23, шляхом виділення у три окремих самостійних провадження:

- позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 149287,00 грн. за неналежне виконання договору №451/21Э від 31.05.2021 року - розглядати в межах справи №905/183/23;

- позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 215821,26 грн. за неналежне виконання договору №621/21М від 04.08.2021 року виділити в самостійне провадження - справа №905/322/23;

- позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 133660,97 грн за неналежне виконання договору №634/21Э від 09.08.2021 року виділити в самостійне провадження справа №905/323/23.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/183/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт» заборгованість у розмірі 149287,00 грн.

Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а саме стягнути з відповідача 49500,00 грн.

На підтвердження надання позивачу правничої допомоги до суду надано: копію договору про надання правової допомоги №546-14/10/2022 від 14.10.2022 року, копію договору б/н від 17.10.2022 року, копію додаткової угоди №3 від 20.02.2023, копію акту №3 приймання-передачі наданих послуг до договору №546-14/10/2022 про надання правової допомоги від 14.10.2022 року, копію ордеру на адвоката.

Так, судом першої інстанції 10.08.2023 року винесено оскаржуване додаткове рішення, яке мотивоване тим, що розмір витрат на правову допомогу в цій справі в сумі 49500,00 грн. є справедливим, співмірним з наданими адвокатом обсягом послуг та відповідає критерію необхідності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Згідно з частинами першою та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч.2 ст.161 ГПК України).

Матеріали справи свідчать, що зміст позовної заяви містить заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт» про стягнення з відповідача витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, що складає 150000,00 грн., докази чого будуть надані ним до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У подальшому, судом першої інстанції вирішено роз`єднати позовні вимоги у справі №905/183/23, шляхом виділення у три окремих самостійних провадження, зокрема, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 149287,00 грн. за неналежне виконання договору №451/21Э від 31.05.2021 року ухвалено розглядати в межах даної справи.

Тобто, за наслідком роз`єднання позовних вимог має місце створення та реєстрація трьох окремих самостійних проваджень справ.

Враховуючи роз`єднання позовних вимог у три окремі самостійні провадження справи, позивач також вчинив дії по роз`єднанню обсягу наданої правничої допомоги на визначені судом три справи. Вказане не заборонено чинним законодавством.

Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір №546-14/10/2022 про надання правової допомоги від 14.10.2022 року, укладений між позивачем як клієнтом та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП», додаткову угоду №3 від 20.02.2023 року до цього договору, договір б/н від 17.10.2022 року, укладений між позивачем як клієнтом та адвокатом Фоменко Денисом Андрійовичем, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ№1027527, акт надання послуг №3 від 30.06.2023 року на суму 49500,00 грн.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 1.1 договору №564-14/10/2022 про надання правової допомоги від 14.10.2022 року, укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським об?єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» (адвокатське об?єднання), встановлено, що клієнт доручає, а адвокатське об?єднання приймає на себе зобов?язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.

Предметом даного договору є юридичні послуги з представництва та захисту прав та інтересів клієнта у господарських правовідносинах, зокрема з ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» щодо стягнення заборгованості за договором №451/21Э від 31.05.2021 року (пп. 1.2.5 п. 1.2 договору).

За умовами цього договору, гонорар адвокатського об?єднання за цим договором складається з вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується клієнтом по рахунках-фактурах (пп. 4.1.1 п. 4.1 договору). При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 4.1 даного договору враховується час, витрачений адвокатським об?єднанням, його партнерами та співробітниками та тарифна сітка адвокатського об?єднання (п. 4.6 договору).

Даний договір укладений терміном 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) (п. 7.1 договору).

17.10.2022 року між сторонами та адвокатом Фоменко Денисом Андрійович (адвокат) було укладено договір, п. 1.1 якого встановлено, що адвокатське об?єднання, на підставі звернення клієнта, доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов?язання надавати юридичну допомогу клієнту адвокатського об?єднання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

20.02.2023 року між позивачем та адвокатським об?єднанням було укладено додаткову угоду №3 до договору №546-14/10/2022 про надання правової допомоги від 14.10.2022 року, в якій сторони погодили, що гонорар адвокатського об?єднання за комплексне супроводження судової справи, яка буде розглядатися у Господарському суді Донецької області за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості за договором підряду №451/21Э від 31.05.2021 року, становить фіксовану суму у розмірі 49500,00 грн (п. 1 додаткової угоди).

Згідно п. 2 зазначеної додаткової угоди гонорар адвокатського об?єднання повинен бути сплачений клієнтом протягом 60 днів після набрання законної сили рішення суду.

З акта надання послуг №3 від 30.06.2023 року вбачається, що адвокатське об?єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів клієнта у судовій справі №905/183/23, яка розглядалася у Господарському суді Донецької області за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості за договором підряду №421/21Є від 31.05.2021 року (п. 1 акту).

Даний акт не містить конкретизованого переліку послуг, що були надані адвокатським об?єднанням і яка вартість кожного виду наданих послуг.

Тобто між адвокатським об`єднанням та клієнтом було погоджено гонорар у фіксованому розмірі.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Разом з цим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони, яке в даній справі відповідачем не подавалось.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

З огляду на зазначене, господарським судом помилково не враховано частину, яка стосується питання розподілу судових витрат за ініціативою суду та можливість застосування судом критеріїв, визначених частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме, критеріїв розумності, обґрунтованості та пропорційності таких витрат.

Адже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначила колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19.

Колегія суддів врахує правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі №904/3583/19, в яких, зокрема, зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Також у постанові від 11.02.2021 року у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суду надано право на зменшення витрат за ініціативою суду та за відсутності клопотання іншої сторони, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, розумної необхідності судових витрат для конкретної справи, а також з урахуванням критеріїв співмірності, обґрунтованості та пропорційності із розміром заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана адвокатом Фоменко Денисом Андрійовичем; до стягнення з відповідача пред`явлено лише суму основного боргу за виконані роботи за договором №451/21Э від 31.05.2021 року згідно акту виконаних робіт №3 від 30.06.2023 року.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором підряду (надання послуг), отже, спір такої категорії для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, оскільки у спорах такого характеру, за відсутності протирічь між наявними у справі документами, судова практика є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу. Обсяг первинної документації, який необхідно було вивчити та проаналізувати адвокату є незначним, а для адвокатського об`єднання дана справа є звичайним розрахунковим спором. Таким чином, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час. Крім того, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачали. Відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов. Спір у даній справі не є складним. Справа розглянута за наявними матеріалами без участі представника позивача за його заявою. Справа вирішена у розумний строк з огляду на обставини введення з 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що вказана сума наданої правової допомоги є явно завищеною, оскільки, як і предмет спору, так і пакет документів, який наданий в його обґрунтування, не викликав складнощів для кваліфікованого адвоката.

Також суд ураховує, що загальна сума позовних вимог, заявлена до стягнення з відповідача в межах даної справи становила 149287,00 грн., отже, не може вважатись співмірною з витратами на правничу допомогу, що визначена у розмірі 49500,00 грн., оскільки складає більше 30% від розміру самої заборгованості.

Ураховуючи викладене, а також обставини справи, зокрема, характер та предмет спору, а також заявлені до стягнення суми за неналежне виконання відповідачем умов спірного договору щодо витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу, визначені заявником до стягнення витрати, не можуть вважатись розумними, не є співмірними із складністю справи та ціною позову. Вартість послуг адвоката є завищеною, на підставі чого колегія суддів дійшла висновку про обмеження розміру покладених на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката сумою у розмірі 20000,00 грн, яка є справедливою, розумною та співрозмірною із розміром заявлених позовних вимог. Отже, саме такий її розмір підлягає розподілу та покладенню на відповідача як на особу, з вини якої виник спір.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення заяви позивача і винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи. Разом з тим, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу, не здійснивши належним чином оцінку співмірності та розумності заявлених таких витрат до обставин справи. Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23 зміні в частині визначення розміру (суми) витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.1 ст. 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23 змінити в частині визначення розміру (суми) витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню.

Абзац 1 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна організація «Стандарт» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, бульв. Машинобудівників, б.53, оф.2, ідентифікаційний код юридичної особи 41617268) 20000,00 (двадцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката».

В решті додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 року у справі №905/183/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук