ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3535/23
Господарський суд Одеської області м. Одеса у складі:
судді Малярчук І.А.,
при секретарі судового засідання: Ігнатишеної А.О.
за участю представників сторін:
позивача: Ткач О.С. - за ордером ВН№1272994 від 11.08.2023,
відповідача: Дороніна І.Л. - за ордером ВН№1289984 від 03.11.2023,
Рішенням суду від 16.10.2023 задоволено частково позов ТОВ «Л.Д.Компані» до ТОВ "КВІКМІЛЗ УКРАЇНА" про стягнення заборгованості у розмірі 77743,32грн.

25.10.2023 до суду від позивача за вх.№2-1620/23 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі №916/3535/23.

Ухвалою суду від 26.10.2023 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення на 06.11.2023 о 14год.45хв.

Так, в обґрунтування підставності заяви від 25.10.2023 за вх.№2-1620/23, позивач посилається на те, що у позовній заяві від 14.08.2023 за вх.№4046/23 останнім було заявлено вимогу про очікування понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00грн. В результаті розгляду справи №916/3535/23 позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00грн, які просить стягнути з відповідача. Позивачем було подано до матеріалів справи договір від 10.07.2023 про надання правової допомоги, згідно якого правова допомога ТОВ «Л.Д.Компані» надається адвокатом Ткач О.С., детальний опис наданих послуг правової допомоги по справі №916/3535/23, акт прийому-передачі наданих послуг правової допомоги до договору від 10.07.2023.

03.11.2023 за вх.№39753/23 від відповідача надійшло клопотання, в якому останній вказує про те, що ТОВ "КВІКМІЛЗ УКРАЇНА" сплачено 55930,97грн на користь ТОВ «Л.Д.Компані» за рішенням Господарського суду Одеської області від 16.10.2023 по справі №916/3535/23, що підтверджується платіжними інструкціями: № 3765 від 02.11.2023 на суму 24910,00грн; №3766 від 02.11.2023 на суму 8549,18грн; №3767 від 02.11.2023 на суму 2401,18грн; № 3768 від 02.11.2023 на суму 18228,12грн; №3769 від 02.11.2023 на суму 1842,49грн.

06.11.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони в м.Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 06.11.2023 відкладено судове засідання суду на 13.11.2023 о 12год. 50хв.

Відповідач в судовому засіданні 13.11.2023 в усній формі заперечував проти розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на добровільне погашення ним заборгованості після прийняття судом рішення по справі та неспівмірність заявлених витрат з огляду на характер справи, складність, суми заборгованості, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також відсутність доказів оплати позивачем наданої йому правничої допомоги по справі №916/3535/23.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З цього приводу суд зазначає, що розмір витрат на послуги адвоката має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Так, на підтвердження викладеного позивач подав до справи: договір від 10.07.2023 про надання правової допомоги, згідно якого правова допомога ТОВ «Л.Д.Компані» надається адвокатом Ткач О.С., детальний опис наданих послуг правової допомоги по справі №916/3535/23, акт прийому-передачі від 20.10.2023 наданих послуг правової допомоги до договору від 10.07.2023.

Відповідно до п. 1 договору від 10.07.2023 про надання правової допомоги адвокат (Ткач О.С.) надає клієнту (ТОВ «Л.Д.Компані») послуги правової допомоги в рамках господарського судочинства за позовом ТОВ «Л.Д.Компані» до ТОВ «Квікмілз Україна» про стягнення суми боргу за договором №01/11 від 01.11.2020 року.

20.10.2023 адвокат Ткач О.С. та ТОВ «Л.Д.Компані» склали акт прийому-передачі наданих послуг правової допомоги до договору, згідно якого у період з 10.07.2023 по 17.10.2023 адвокатом було надано клієнту наступні послуги правничої допомоги в рамках господарського судочинства по справі №916/3535/23 за позовом ТОВ «Л.Д.Компані» до ТОВ «Квікмілз Україна» про стягнення суми боргу за договором №01/11 від 01.11.2020: ознайомлення з документами клієнта, надання юридичних консультацій вартістю 1000,00грн; формування доказової бази, складання, оформлення і подання позовної заяви до суду вартістю 4000,00грн; направлення копії позовної заяви відповідачу вартістю 500,00грн; ???проведення розрахунків суми заборгованості, пені, 3% та збитків від інфляції та складення відповідних таблиць вартістю 2000,00грн; виготовлення та завіряння копій додатків до позовної заяви вартістю 1000,00грн; складання заяви про забезпечення позовної заяви вартістю 500,00грн; ознайомлення з матеріалами справи вартістю 1000,00грн; ???надання суду, оригіналів документів для огляду вартістю 1000,00грн; ???отримання процесуальних документів в суді (2 рази) вартістю 1000,00грн. Загальна сума винагороди (гонорару) адвокату Ткач О.С. за договором від 10.07.2023 по справі №916/3535/23 становить 12000,00грн.

Існуючі спірні взаємовідносини сторін у справі №916/3535/23 виникли у зв`язку із порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №01/11 від 01.11.2020 в частині проведення оплати за поставлений товар. Дана категорія справ не є надмірно складною у розрізі їх розгляду та доказуваності, а також дані взаємовідносини регулюються вузьким нормативним колом та обмежуються сталою судовою практикою. Крім цього, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, відповідач виконав зобов`язання за договором №01/11 від 01.11.2020 на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 16.10.2023 в добровільному порядку.

З урахуванням викладеного, суд оцінює підготовку та складання таких процесуальних документів, як позовної заяви від 14.08.2023 за вх.№4046/23, заяви про забезпечення позову 15.08.2023 за вх. № 2-1217/23 та вчинення дій щодо ознайомлення з матеріалами справи та отримання процесуальних документів клієнта в суді у розмірі 3500,00грн. При цьому, означені позивачем послуги щодо ознайомлення з документами, надання юридичної консультації, формування доказової бази, складання, оформлення, подання і направлення позовної заяви до суду, ???проведення розрахунків загальної суми стягнення, виготовлення та завіряння копій додатків до позовної заяви фактично об`єднуються однією послугою, а саме складанням, оформленням та поданням позовної заяви до суду. Отже, з врахуванням викладеного, за умови покладання позивачем в основу позовних вимог позиції щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №01/11 від 01.11.2020, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи слід задовольнити у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн, які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі.

Керуючись ст.ст. 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.Д.Компані» від 25.10.2023 за вх.№2-1620/23 про ухвалення додаткового рішення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВІКМІЛЗ УКРАЇНА" (65012, м.Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд.44, офіс 402, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.Д.Компані» (65071, м.Одеса, вул. Новомосковська, 5, оф.0301, ) 3500 (три тисячі п`ятсот) грн витрат на правничу допомогу.

3. Відмовити у решті частини заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Л.Д.Компані» (65071, м.Одеса, вул. Новомосковська, 5, оф.0301, ) заяви від 25.10.2023 за вх.№2-1620/23.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тескт додаткового рішення складено 14.11.2023.

Суддя І.А. Малярчук