ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023м. ДніпроСправа № 904/397/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Курінової О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків

до Приватного підприємства "Альфапроммет", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 272 742 грн 37 коп. за договором від 28.06.2022 № П/НХ-22268/НЮ

Представники:

від позивача: Лаврова М.А., довіреність від 09.01.2023, адвокат;

від відповідача: Неруш О.В., ордер серія АЕ №1181484 від 17.02.2023, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 12.01.2023 № б/н, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Альфапроммет" заборгованість у розмірі 272 742 грн 37 коп., з яких: 185 564 грн 44 коп. - пеня, 87 177 грн 93 коп. - штраф 7%, відповідно до умов договору від 28.06.2022 № П/НХ-22268/НЮ.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної поставки замовленого позивачем товару на загальну суму 1 245 398 грн 95 коп., відповідно до рознарядок від 15.07.2022.

Ухвалою господарського суду від 24.01.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" протягом семи днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду: докази на підтвердження направлення позовної заяви від 12.01.2023 № б/н з додатками за місцем реєстрації відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Григорія Грабянки, б. 1, кв. 1.

30.01.2023 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви від 30.01.2023 № б/н.

Ухвалою господарського суду від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.02.2023 на електронну адресу суду надійшли пояснення позивача від 22.02.2023, в яких зазначив про надання на вимогу суду придатних до читання скріншотів, підтверджуючих відправлення рознарядок відповідачу, а також повідомив суд що оскільки спірні рознарядки були направлені на електронну адресу відповідача 15.07.2022, строк зберігання електронних листів в архіві корпоративної пошти, який становить 6 місяців, скінчився, у зв`язку із чим позивач не має технічної можливості надати скріншоти електронного листа від 15.07.2022з підтвердження відправлення відповідачу саме спірних 8-ми рознарядок. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідач ніколи не заперечував отримання вказаних рознарядок.

22.02.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 22.02.2023 № б/н, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що:

- при підписанні спірного договору позивач не надав відповідачу докази на підтвердження повноважень осіб, що підписали договорів, у зв`язку із чим відповідач вважає, що позивачем не доведена обставина укладання договору між сторонами, у зв`язку із чим заперечує проти наявності обставин такого укладання;

- додані до позовної заяви вісім рознарядок підписані з боку позивача тими самими особами, що підписали спірний договір, а отже позивачем не доведено, що спірні рознарядки підписані з урахуванням вимог статуту покупця уповноваженими особами, відповідно до п. 5.1.2. договору;

- з доданих позивачем до позовної заяви роздруківок скріншотів екранів пристроїв не можливо встановити чи направлялися листи саме на електронну адресу постачальника, визначену п. 5.1.4. договору;

- претензія від 08.08.2022 № НЮ-05-11/25 направлена на невірну адресу відповідача; крім того, при її направленні позивачем вказаний невірний контактний номер отримувача, у зв`язку із чим Укрпошта не змогла своєчасно доставити вказане відправлення, яке отримане відповідачем лише після звернення до Укрпошти 21.02.2023;

- нараховані позивачем штрафні санкції не можуть бути застосовані до відповідача, оскільки поставки товару не було, відповідно, відсутній факт несвоєчасності такої поставки;

- 26.07.2022 відповідач звертався до позивача із листом від 25.07.2022 № 25/07-2, який направлений на електронну пошту позивача, відповідно до якого повідомляв про збільшення виробником ціни продукції, яка є предметом договору, через зростання курсу долару США та дефіцит даної продукції на ринку, яка є імпортною. Проте, вказаний лист залишений позивачем без відповіді, що свідчить про відмову позивача від поставок товару за новими цінами.

13.03.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву від 09.03.2023 № б/н, в якій зазначив, що:

- від відповідача під час укладання спірного договору та отримання спірних рознарядок не надходило заперечень щодо повноважень осіб, які їх підписали;

- з наданої позивачем на вимогу суду придатної до читання роздруківки скріншоту електронного листа вбачається, що у відповідності до п. 5.1.4. договору рознарядки направлені саме на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі;

- зазначення невірних номерів телефонів на поштовому відправленні, яке було направлено на адресу відповідача, вказану у договорі (м. Дніпро, вул. Григорія Грабянки, б. 1), в силу приписів п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, жодним чином не впливає на отримання адресатом кореспонденції; зі слів відповідача претензія ним отримана 21.02.2023, але відповідь на претензію відповідачем так і не надана;

- відповідач у відзиві не заперечує, що ним прострочене виконання зобов`язань за договором, отже, штрафні санкції застосовані позивачем правомірно;

- з урахуванням умов п. 3.3. договору та п. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", лист відповідача про збільшення ціни на товар не відповідає умовам договору та приписам чинного законодавства.

24.03.2023 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 24.03.2023 № б/н, в яких зазначив, що позивачем на вимогу суду надані не скриншоти електронних листів, якими направлялися рознарядки, а скріншоти звітів про пересилку, з яких не вбачається з якої електронної адреси та що саме направлено відповідачу. Отже, відповідач не отримував від позивача спірні рознарядки у кількості 8 штук, у зв`язку із чим у нього не виникло зобов`язання з поставки товару. Відповідно, порушення умов договору з боку відповідача не відбулося, що свідчить про неправомірність нарахування штрафних санкцій позивачем.

Ухвалою господарського суду від 07.04.2023 здійснений перехід до розгляду справи № 904/397/23 за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 02.05.2023.

10.04.2023 позивач подав до суду письмові пояснення від 04.04.2023 № б/н, в яких, зокрема, зазначив, що відповідач був зобов`язаний зареєструвати вхідні електронні документи з паперовими файлами у сканованому форматі, а отже підтвердження отримання рознарядок міститься саме у відповідача, але він, намагаючись ухилитись від відповідальності за невиконання договору, вводить суд в оману щодо неотримання таких рознарядок.

Ухвалою господарського суду від 13.04.2023 задоволено клопотання позивача, підготовче засідання, призначене на 02.05.2023 о 14:10 год., ухвалено провести у режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підготовчому засіданні 02.05.2023 оголошено перерву до 20.06.2023 із проведенням наступного засідання у режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду від 20.06.23 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 18.07.2023.

18.07.2023 судове засідання не відбулося , у зв`язку з перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 11.10.2023 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні на 02.11.2023 із його проведенням у режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 02.11.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заявах по суті спору, просив позов задовольнити; представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заявах по суті спору, просив у задоволенні позову відмовити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2022 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", (покупець) та Приватним підприємством "Альфапроммет" (постачальник) укладено договір № П/НХ-22268/НЮ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору.

За умовами п. п. 1.2., 1.3., 1.4. договору найменування товару: Код ДК 021:2015: 44.11.2000-8 Будівельні конструкції різні (профнастил та комплектуючі). Асортимент товару передбачається у Специфікації № 1, яка додається до даного договору (Додаток № 1). Виробник товару: ТОВ «Альбатрос Прокат», Україна.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною вказаною у Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Згідно з п. 3.4. договору ціна цього договору становить 1 378 471,80грн (один мільйон триста сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят одна грн. 80 коп.). в тому числі ПДВ: 229 735.30грн. (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок гґять грн, 30 коп.).

Пунктом 4.1. договору визначена форма розрахунків: у безготівковій формі.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару після його поставки покупцю, при умові надання постачальником рахунку-фактури, документів якості на поставлений товар по факту постачання товару на підставі підписаних видаткової накладної або актів прийому-передачі товару не менше 5-и банківських днів з дати реєстрації постачальником податкової накладної на кожну партію товару за умови проведення покупцем вхідного контролю якості товару І та II рівня (за необхідності), і за наявності підстав, передбачених пунктом 5.2.6. договору. Вхідний контроль якості товару здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів з дня отримання товару та передачі підписаних постачальником видаткової накладної або акта прийому-передачі товару.

Пунктом 5.1. договору визначені умови та порядок постачання:

5.1.1. постачальник здійснює поставку товару на умовах DDР Інкотермс-2010 (61080, м. Харків, вул. Південнопроектна, 2а. Виробничий підрозділ «Харківський головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»). Товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 10 календарних днів з дати відправлення письмової рознарядки на електронну адресу постачальника.

5.1.2. поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Зі сторони покупця рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту покупця щонайменше двома уповноваженими особами.

5.1.3. покупець не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за рознарядкою, що підписана іншими особами, ніж тими, що визначені у п. 5.1.2. договору.

5.1.4. письмова рознарядка на поставку товару направляється покупцем (електронна адреса покупця рz nhmеtа11@lotus.рz.uz.gov.uа) на електронну адресу постачальника (електронна адреса постачальника рр.аlfарrо) засобами електронної пошти/повідомленням через месенджери (які прив`язані до мобільного/них телефону/нів, вказаних в розділі «Місцезнаходження та банківські реквізити») та іншими доступними засобами зв`язку з урахуванням вимог воєнного стану із зазначенням кількості та вартості постачання. Підтвердженням відправлення рознарядки є скріншот екрану пристрою, з якого було відправлено рознарядку, із зазначенням відповідних електронних адрес та дати відправлення.

За умовами пп. 5.2.5. п. 5.2. договору підтвердженням приймання товару у власність покупцем є видаткова накладна або акт прийому-передачі товару, підписаний уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 7.2. договору постачальник за даним договором несе наступну відповідальність:

- за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення; крім того, за прострочення понад тридцять днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до п. 10.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до завершення воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану, в Україні» (з усіма змінами та доповненнями), але не пізніше ніж до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного виконання.

28.06.2022 сторонами підписано специфікацію №1 до договору, де визначили найменування, кількість та вартість продукції (а.с. 14).

На виконання умов договору, 15.07.2022 позивач видав наступні рознарядки:

- за вих. № НГ-37/555 на поставку товару у кількості 379,5 кв. м на загальну суму 94267,80 грн;

- за вих. № НГ-37/553 на поставку товару у кількості 111,78 кв. м на загальну суму 27766,15 грн;

- за вих. № НГ-37/551 на поставку товару у кількості 350 кв. м на загальну суму 86940,00 грн;

- за вих. № НГ-37/550 на поставку товару у кількості 150 кв. м на загальну суму 37260,00 грн;

- за вих. № НГ-37/557 на поставку товару у кількості 1035 кв. м на загальну суму 253965,00 грн;

- за вих. № НГ-37/556 на поставку товару у кількості 964,30 кв. м на загальну суму 239656,32 грн;

- за вих. № НГ-37/554 на поставку товару у кількості 335,5 кв. м на загальну суму 83338,20 грн;

- за вих. № НГ-37/552 на поставку товару у кількості 1699,7 кв. м на загальну суму 422205,48 грн.

Відповідно до змісту вказаних рознарядок визначено найменування продукції, її кількість та місце поставки. Рознарядками визначено, що відповідачу необхідно здійснити поставку визначеної рознарядками продукції у липні 2022 року. Загальна вартість товару за вказаними рознарядками становить 1 245 398 грн 95 коп. (а.с. 15-22).

Позивач зазначає, що зазначені рознарядки направляв на електронну адресу постачальника, на підтвердження чого надав скрін екрану з електронної пошти (а.с. 23, 68).

Позивач стверджує, що в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не здійснив поставку товару за вищевказаними рознарядками у визначений договором строк.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 08.08.2022 № НЮ-05-11/25, в якій вимагав сплати штрафні санкції за несвоєчасну поставку товару за спірними рознорядками (а.с. 24-27).

Відповіді відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

Враховуючи допущення відповідачем порушення строків поставки товару, позивач відповідно до умов п.7.2. договору нарахував відповідачу пеню в сумі 185 564 грн 44 коп. за період з 26.07.2022 по 21.12.2022, а також штраф у розмірі 87 177 грн 93 коп. із розрахунку 7% від суми непоставленого товару 1 245 398 грн 95 коп.

Доказів оплати нарахованих позивачем штрафних санкції відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, факт порушення відповідачем строків поставки товару, факт непоставки товару відповідачем на замовлення позивача, строк дії договору, підстави та правильність нарахування штрафних санкцій тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору від 28.06.2022 № П/НХ-22268/НЮ, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем з оплати штрафу та пені за порушення строків поставки продукції є необхідність доведення, насамперед, факту виконання позивачем умов пп. 5.1.4. п. 5.1. договору, а саме: направлення покупцем з певної електронної адреси (електронна адреса покупця рz nhmеtа11@lotus.рz.uz.gov.uа) письмової рознарядки на поставку товару на певну електронну адресу постачальника (електронна адреса постачальника рр.аlfарrо) засобами електронної пошти/повідомленням через месенджери (які прив`язані до мобільного/них телефону/нів, вказаних в розділі «Місцезнаходження та банківські реквізити») та іншими доступними засобами зв`язку з урахуванням вимог воєнного стану із зазначенням кількості та вартості постачання.

При цьому, сторони погодили, що підтвердженням відправлення рознарядки є скріншот екрану пристрою, з якого було відправлено рознарядку, із зазначенням відповідних електронних адрес та дати відправлення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження відправлення на електронну адресу відповідача спірних рознарядок у кількості 8 штук з вимогою поставки у липні 2022 визначеного рознарядками товару на загальну суму 1 245 398 грн 95 коп., позивач надав до суду два скріншоти електронних документів, що мають назву «Отчет о пересылке» (а.с. 68, на звороті).

Зі змісту вказаних скріншотів вбачається пересилання 15.07.2022 об 11:20:43 год. та 14:52:21 год. на електронну пошту рр.аlfарrо електронних листів, які мають тему: «рознарядки на профнастіл згідно договору від 28.06.2022 № П/НХ-22268/НЮ».

Господарський суд зазначає, що надані позивачем скриншоти не відповідають вимогам пп. 5.1.4. п. 5.1. договору, оскільки не містять інформації щодо електронної адреси, з якої відправлені зазначені у звітах електронні листи. Крім того, з вказаних скріншотів неможливо встановити які саме рознарядки відправлялися на адресу рр.аlfарrо та у якій кількості.

Доказів направлення спірних рознарядок іншими доступними засобами зв`язку з урахуванням вимог воєнного стану із зазначенням кількості та вартості постачання матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатнього обсягу доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення на електронну адресу відповідача спірних рознарядок, а отже, не доведено належними та допустимими доказами порушення строків поставки відповідачем товару, який зазначений у спірних рознарядках (а.с.15-23).

Таким чином підстави для нарахування штрафу і пені у загальній сумі 272 742 грн 37 коп. та їх стягнення з відповідача у даній справі відсутні.

У зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного підприємства "Альфапроммет" про стягнення заборгованості в сумі 272 742 грн 37 коп. за договором від 28.06.2022 № П/НХ-22268/НЮ відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.11.2023

Суддя І.А. Рудь