ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" листопада 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/804/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код - 41084239

до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про: стягнення 55 858,00 грн

за участю представників:

позивача: Бруско Олександр Васильович

відповідач: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 15.06.2023 року) (вх. № 803/23 від 15.06.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення 55 858,00 грн заборгованості, з яких 18 224,04 грн заборгованість за кредитом, 6 786,67 грн заборгованість по процентам, 30 847,29 грн штрафу за Договором про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 від 01.07.2019 року.

Ухвалою суду від 15.09.2023 року відкрито провадження у справі № 902/804/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.10.2023 року.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року задоволено клопотання ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (б/н від 15.09.2023 року) (вх.канц. № 01-34/8612/23) про витребування доказів.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", адвоката Бруско Олександра Васильовича у судовому засіданні 05.10.2023 року по справі № 902/804/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

29.09.2023 року до суду від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшов лист № БТ/6751 від 26.09.2023 року.

29.09.2023 року від Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 08-44-2023-123 від 25.09.2023 року.

У судовому засіданні 05.10.2023 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 08.11.2023 року, на підставі ч. 1 ст. 216 ГПК України.

10.10.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (б/н від 06.10.2023 року) (вх.канц. № 0134/9550/23 від 10.10.2023 року) про застосування строку позовної давності.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

11.10.2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 11.10.2023 року), в якому останній просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності від 06.10.2023 року.

У судовому засіданні 07.11.2023 року прийняв участь представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скорстався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Щодо обізнаності відповідача про судове засідання, суд зазначає наступне.

Згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу ухвала значиться, що 11.10.2023 року "відправлення не вручено під час доставки".

Також, з метою належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання у справі № 902/804/23 судом здійснено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

Отже, відповідача завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, повідомлено про наявність позовного провадження у справі.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Перебіг строків судового розгляду починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (Рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами і документами за відсутності відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

Позивач, в якості підстави первісних позовних вимог, зазначає про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною договору про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 від 01.07.2019 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 від 01.07.2019 року, в частині повернення кредитних платежів, утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 18 224,04 грн заборгованості за кредитом, 6 786,67 грн заборгованість по процентам, 30 847,29 грн штрафу за Договором про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 від 01.07.2019 року (т. 1, а.с. 1-9).

У заяві (б/н від 06.10.2023 року) (вх.канц. № 0134/9550/23 від 10.10.2023 року) відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку зі сплавом строку позовної давності.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, 01.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (Кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною (Позичальник) укладено договір про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1.

Відповідно п. 1.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику фінансовий кредит на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування Кредитом (плата за користування) і, у разі нарахування Кредитодавцем, неустойку (пеню та/або штрафи) у порядку та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього.

Факт надання кредиту, а також усі його істотні умови фіксуються у відповідній Додатковій угоді про надання кредиту (додаткова угода про надання кредиту), що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2 Договору).

Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, що виражена в процентах та яку Позичальник сплачує Кредитодавцю за користування кредитом), визначаються в Додаткових угодах про надання кредиту та Правилах про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, Кредитодавця (п. 2.1 Договору).

Для отримання кредиту за цим договором Позичальник подає Кредитодавцю Заяву про отримання кредиту та інші документи, передбачені Правилами про надання коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту, Кредитодавця (п. 3.1 Договору).

У випадку прийняття Кредитодавцем рішення про видачу кредиту, сторони підписують даний договір та укладають Додаткову угоду про надання кредиту, у якій фіксують: розмір кредиту, розмір плати за користування Кредитом, строки повернення кредиту та інші істотні умови (п. 3.2 Договору).

За змістом п. 3.4 Договору кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у Заяві про отримання кредиту, або шляхом отримання кредиту готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами Кредитодавця.

Датою видачі Кредиту є дата списання суми коштів, передбаченої відповідною Додатковою угодою про надання кредиту, із банківського рахунку Кредитодавця з метою їх перерахування на банківський рахунок Позичальника, указаний у Заяві про отримання Кредиту, або з метою видачі цих коштів готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами Кредитодавця.

Протягом строку, передбаченого відповідною Додатковою угодою до цього Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту та сплачувати плату за користування частинами в розмірах, порядку та в строки, визначені Додатковою угодою про надання кредиту (п. 4.1 Договору).

Позичальник зобов`язується повернути в повному обсязі кредит та нараховану плату за користування в порядку та строки, визначені відповідною Додатковою угодою про надання кредиту (п. 5.1.1 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань договором та Додатковими угодами до нього (п. 6.1 Договору).

Також, сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 01.07.2019 року, за змістом якої сторонами погоджено, що Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом і, у разі наявності, пеню та/або штрафу у повному обсязі в порядку та на умовах, визначених договором та даною Додатковою угодою (п. 1 Додаткової угоди).

Кредит надається строком на 56 днів, де першим днем є дата підписання даної Додаткової угоди (п. 2 Додаткової угоди).

Плата за користування Кредитом за цим Договором є фіксованою та становить 0,80658390 процентів за кожен день користування Кредитом. Протягом строку дії Кредиту, визначеного у п.2 цієї Додаткової угоди, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту (п. 3 Додаткової угоди).

Позичальник зобов`язаний був повернути Кредит та сплатити Проценти за користування Кредитом згідно Графіка платежів, зазначеного в п.5 Додаткової угоди.

Згідно п. 6 Додаткової угоди у разі прострочення Позичальником строків сплати обов`язкових Кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 3,69 процентів за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи із наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня, або в інших розмірах, визначених Кредитодавцем згідно з п. 5.4.4 Договору.

Дана Додаткова угода є невід ємною частиною Договору.

01.07.2019 року позивачем на виконання умов укладеного договору та Додаткової угоди надано відповідачу на картковий рахунок кредит у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується квитанцією платіжної системи ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) № 153649700 від 01.07.2019 року та довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) від 04.05.2023 року.

Відповідачем частково сплачено заборгованість за Кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 складає 55 858,00 грн з яких: 18 224,04 грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 6 786,67 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, 30 847,29 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими штрафами.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує наступне.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Положеннями частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частин 1,3 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується квитанцією платіжної системи ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) №153649700 від 01.07.2019 року та довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) від 04.05.2023 року.

Відповідачем також не оспорено обставин укладення кредитного договору, розміру процентів за користування кредитом та штрфаних санкцій.

Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки фізична особа ОСОБА_1 не виконала належним чином, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 51, 52, 598- 609 Цивільного кодексу України, ст. 202- 208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки фізична особа не перестає існувати та відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім майном (Постанова від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого заборгованість становить 18 224,04 грн.

Тому, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за процентами в сумі 6 786,67 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторонами узгоджено плату за користування Кредитом: 0,80658390 процентів за кожен день користування Кредитом. Протягом строку дії Кредиту, визначеного у п.2 цієї Додаткової угоди, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту (п. 3 Додаткової угоди).

За результатами перевірки розрахунку процентів судом не виявлено помилок розрахунку.

Суд виходить з того, що позивачем проведено нарахування у межах строку кредитування до 26.08.2019 року, що відповідає графіку платежів, котрі узгоджено сторонами у п. 5 Додаткової угоди №1 Договору про надання фінансового кредиту від 01.07.2019 року.

Позивачем не нараховано на прострочені платежі відсотки річні або інфляційні втрати, чим дотримано вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення процентів в сумі 6 786,67 грн підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

З приводу вимог про стягнення штрафу, суд зазначає наступне.

Позичальник зобов`язується повернути в повному обсязі кредит та нараховану плату за користування в порядку та строки, визначені відповідною Додатковою угодою про надання кредиту (п. 5.1.1 Договору).

Сплатити неустойку (пеню та/або штраф), які Кредитодавець має право нарахувати внаслідок прострочення Позичальником сплати обов`язкових платежів, у порядку та строки, визначені відповідною Додатковою угодою про надання кредиту (п. 5.1.2 Договору).

Також, до договору між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 01.07.2019 року.

Згідно п. 6 Додаткової угоди у разі прострочення Позичальником строків сплати обов`язкових Кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 3,69 процентів за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи із наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня, або в інших розмірах, визначених Кредитодавцем згідно з п. 5.4.4 Договору.

Позивачем розраховано штраф за ставкою 3,69% на кожен день прострочення, що передбачено п. 6 Додаткової угоди №1 від 01.07.2019 року.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку.

При цьому пеня може обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання не лише за кожен день прострочення виконання, а й місяць (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у пункті 73 постанови від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12).

Отже, розмір погодженої сторонами штрафної санкції, обрахованої у відсотковому розмірі за кожен місяць прострочення, відповідає поняттю "пеня". Зазначення в неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов`язання (сплати коштів).

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 25.07.2018 у справі N 922/4400/17.

Тобто, визначена сторонами штрафна санкція за своєю правовою сутністю є пенею.

Однак, згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Тому, судом обчислено розмір пені від суми простроченого платежу за кожен окремий день прострочення з 09.07.2019 по 09.09.2019 рр. (період нарахування, визначений позивачем у розрахунку заборгованості за кредитом), з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та отримано наступні суми:

- 09.07.2019 - 3,07 грн;

- 10.07.2019 - 0,13 грн;

- 11.07.2019 - 0,13 грн;

- 12.07.2019 - 0,13 грн;

- 13.07.2019 - 0,13 грн;

- 14.07.2019 - 0,13 грн;

- 15.07.2019 - 0,13 грн;

- 16.07.2019 - 3,20 грн;

- 17.07.2019 - 3,22 грн;

- 18.07.2019 - 3,24 грн;

- 19.07.2019 - 3,16 грн;

- 20.07.2019 - 2,79 грн;

- 21.07.2019 - 2,81 грн;

- 22.07.2019 - 2,83 грн;

- 23.07.2019 - 5,83 грн;

- 24.07.2019 - 5,86 грн;

- 25.07.2019 - 5,90 грн;

- 26.07.2019 - 5,93 грн;

- 27.07.2019 - 5,97 грн;

- 28.07.2019 - 6,00 грн;

- 29.07.2019 - 6,04 грн;

- 30.07.2019 - 9,05 грн;

- 31.07.2019 - 9,10 грн;

- 01.08.2019 - 9,16 грн;

- 02.08.2019 - 9,21 грн;

- 03.08.2019 - 9,26 грн;

- 04.08.2019 - 9,32 грн;

- 05.08.2019 - 9,37 грн;

- 06.08.2023 - 12,40 грн;

- 07.08.2019 - 12,47 грн;

- 08.08.2019 - 12,55 грн;

- 09.08.2019 - 12,62 грн;

- 10.08.2019 - 12,69 грн;

- 11.08.2019 - 12,76 грн;

- 12.08.2019 - 12,84 грн;

- 13.08.2019 - 15,89 грн;

- 14.08.2019 - 15,98 грн;

- 15.08.2019 - 16,07 грн;

- 16.08.2019 - 16,17 грн;

- 17.08.2019 - 16,26 грн;

- 18.08.2019 - 16,35 грн;

- 19.08.2019 - 16,44 грн;

- 20.08.2019 - 19,52 грн;

- 21.08.2019 - 19,63 грн;

- 22.08.2019 - 19,75 грн;

- 23.08.2019 - 19,86 грн;

- 24.08.2019 - 19,97 грн;

- 25.08.2019 - 20,09 грн;

- 26.08.2019 - 20,20 грн;

- 27.08.2019 - 23,30 грн;

- 28.08.2019 - 23,30 грн;

- 29.08.2019 - 23,30 грн;

- 30.08.2019 - 23,30 грн;

- 31.08.2019 - 23,30 грн;

- 01.09.2019 - 23,30 грн;

- 02.09.2019 - 23,30 грн;

- 03.09.2019 - 23,30 грн;

- 04.09.2019 - 23,30 грн;

- 05.09.2019 - 23,30 грн;

- 06.09.2019 - 23,30 грн;

- 07.09.2019 - 23,30 грн;

- 08.09.2019 - 23,30 грн;

- 09.09.2019 - 23,30 грн.

Всього, 788,55 грн.

Тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 30 058,74 грн, нарахованих штрафних санкцій.

Крім того, з урахуванням сплати відповідачем 09.07.2019 року в сумі 118,08 грн та 19.07.2019 року - 527,23 грн (які з згідно розрахунку заборгованості за кредитом були спрямовані на погашення штрафу), сума штрафних санкцій (пені), яка підлягає стягненню з відповідача становить 788,23 - 118,08 - 527,23 = 143,24 грн.

Таким чином, обґрунтованою сумою пені є 143,24 грн, одночасно суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 30 704,05 грн штрафних санкцій (30 058,74 + 118,08 + 527,23).

Щодо заяви ОСОБА_1 (б/н від 06.10.2023 року) (вх.канц. № 0134/9550/23 від 10.10.2023 року) про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256, частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту інтересів позивача.

До спірних правовідносин застосовується загальний трирічний строк позовної давності (ст. 257 ЦК України); до вимог про стягнення штрафних санкцій - спеціальна позовна давністю, тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Однак, 30.03.2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX, яким внесено зміни до ЦК України.

Згідно п. 12 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України, які вступили у дію 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, перебіг строків позовної давності продовжено на строк дії карантину.

Карантин в Україні встановлено з 12.03.2020 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

23 серпня опублікована та набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України №928, якою продовжено до 31 грудня 2022 року на всій території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Термін дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено лише з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 ЦК України, строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відсутні підстави стверджувати, що для застосування пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивачу необхідно обґрунтувати, що продовження строків зумовлене саме дією на сторону обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином.

Суд зазначає, що ні ЦК України, ані інші нормативно-правові акти, якими встановлений (продовжений) на території України карантин, продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу на строк дії такого карантину, не містять таких вимог, автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону (Постанова КГС ВС від 22.09.2022 у справі № 920/724/21).

Близька за змістом правова позиція щодо застосування статті 258 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Строки позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій (пені), нарахованої з 09.07.2019 по 09.09.2019 рр., розпочали перебіг з наступного календарного дня і спливали відповідно за кожним платежем з 10.07.2020 по 10.09.2020 рр.

Також, позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, яка нарахована станом на 10.07.2019 року, розпочала перебіг з 11.07.2019 і спливала 11.07.2022 року; за вимогами про стягнення процентів, які нараховано з 10.07.2019 по 26.08.2019 рр. - спливала відповідно за кожним платежем з 11.07.2022 по 27.08.2022 рр.

Тобто, з урахуванням моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року, періоду запровадженого карантину, термін позовної давності за вимогами про повернення ОСОБА_1 кредиту, нарахованих процентів, штрафних санкцій (пені) не сплинув.

Позивач звернувся до суду 15.06.2023 року, до припинення дії карантину, тобто у межах законодавчо визначених та нормативно продовжених строків позовної давності.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про застосування строків позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні обґрунтованих вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням відмови у стягненні заборгованості по нарахованим штрафним санкціям.

Відповідно ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору, який сплачено за зниженою ставкою в сумі 2 147,20 грн, підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 966,93 грн.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 1 180,27 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 33, 42, 46, 49, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код - 41084239) 18 224,04 грн - заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 052141-ХМ1 від 01.07.2019 року, 6 786,67 грн - заборгованості по процентам, 143,24 грн - заборгованості по сплаті пені, 966,93 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення 30 704,05 грн штрафу.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 1 180,27 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Примірник рішення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси; за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення: позивачу - , представнику позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код - 41084239

3 - відповідачу АДРЕСА_2 , 231003