ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"14" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/1166/23
Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяви представників Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Докана» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1166/23 за позовом
про стягнення 104248,37 гривень,
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2023 у справі № 911/1166/23 позов Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» задоволено частково та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Докана» на користь Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» 28499,16 гривень основного боргу, 8783,98 гривень 30% річних, 8550,00 гривень штрафу та 1239,22 гривень судового збору.

До суду 18.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому заявник просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

Крім того, 25.10.2023 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому заявник просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати на правничу допомогу.

Положеннями ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до ухвали Господарського суду Київської області від 24.04.2023 розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

Відтак, з урахуванням того, що рішення у цій справі ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то вирішення питання про прийняття додаткового рішення здійснюється у тому самому порядку.

Розглянувши заяви представників Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Докана» про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 № 922/376/20 зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас, в даному випадку, до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Повний текст рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/1166/23 складено та підписано 11.10.2023.

Судом встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу як позивачем, так і відповідачем надано до суду у строки визначені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч.ч. 2-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведених вище норм вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.06.2023, укладеного між позивачем та Адвокатом Осадько Олександром Олексійовичем; додаткової угоди від 16.06.2023 до цього договору; акту приймання-передачі наданих послуг від 19.10.2023 на загальну суму 15000 гривень; рахунку-фактури від 19.10.2023 № 001 на суму 15000 гривень.

Представництво позивача здійснювалось Адвокатом Осадько Олександром Олексійовичем, повноваження якого підтверджуються ордером від 16.06.2023 серії СА № 1055332 та який відповідно до свідоцтва серії ЧК № 001111 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи становить 15000 гривень.

Також, судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано до суду копії: договору про надання правової допомоги від 10.02.2023 № 207, укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс»; додатку від 08.05.2023 № 1 до договору; акту приймання-передачі наданих послуг від 13.10.2023 на загальну суму 15000 гривень; звіту про обсяг наданих послуг від 13.10.2023 на суму 15000 гривень.

Представництво відповідача здійснювалось Адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, повноваження якого підтверджуються ордером від 08.05.2023 серії АІ № 1391583 та який відповідно до свідоцтва від 31.07.2020 серії КС № 9191/10 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених відповідачем позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи становить 15000 гривень.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Кодексу).

Позивачем 23.10.2023 подано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат відповідача на оплату правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи, оскільки як слідує зі змісту заперечень проти пред`явлених позовних вимог відповідач посилався на існування форс-мажорних обставин, однак доказів на підтвердження цих обставин відповідачем надано не було, враховуючи, що обставинам існування форс-мажорних обставин та обґрунтуванню клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву відведено значну увагу відзиву.

Тому, позивач вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим просить зменшити заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу до 3000 гривень.

Надавши оцінку наведеним доводам позивача, суд відхиляє їх, оскільки позивачем належним чином не обґрунтовано та не надано суду доказів та/або обґрунтувань, у тому числі власних розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність здійсненого відповідачем розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у цій справі.

Відповідач, своєю чергою, правом на подання клопотань про зменшення судових витрат позивача на оплату правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи заявлено не скористався.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звертаючись до суду з позовом, з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 99269,06 гривень, які судом задоволено частково та стягнуто з відповідача борг у загальній сумі 45833,14 гривень.

Здійснивши аналіз поданих позивачем та відповідачем доказів понесення судових витрат на оплату послуг адвоката та враховуючи те, що вимоги позивача підлягали частковому задоволенню, суд дійшов висновку, що в силу приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем та відповідачем витрати на правову допомогу підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума понесених витрат на оплату правової допомоги у розмірі 6925,60 гривень, а стягненню з позивача на користь відповідача позивача підлягає сума понесених витрат на оплату правової допомоги у розмірі 8074,40 гривень

У відповідності до ч. 11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене вище, та з урахуванням положень частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, провівши відповідне зарахування, суд вважає за доцільне покласти на Приватне підприємство «Торговий дім Поляков» обов`язок сплатити відповідачу різницю стягнутих сум судових витрат, у зв`язку з чим з позивача на користь відповідача остаточно підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 1148,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73, 76, 77, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» задовольнити.

2. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Докана» задовольнити.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Чехова, будинок 41, код: 32268131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Докана» (08292, Київська обл., Бучанський р-н, місто Буча, вул. Києво-Мироцька, будинок 104-В, квартира 8, код: 44414732) 1148,80 гривень витрат на правничу допомогу.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 14.11.2023.

Суддя Р.М. Колесник