РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2023Справа № 910/5478/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні справу

За позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Представники сторін:

від позивача: Стальненко О.М.;

від відповідача: Халупний А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» про визнання недійсним рішення загальних зборів.

У прохальній частині позовної заяви позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просив суд витребувати у відповідача оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи рішення загальних зборів об`єднання, яке оформлене Протоколом №1 від 20.10.2021; докази оприлюднення вказаного рішення; докази повідомлення позивача про проведення оспорюваних загальних зборів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивач строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 13.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 відкрито провадження у справі №910/5478/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.05.2023, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

10.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем, серед іншого, було заявлено про застосування позовної давності.

19.05.2023 позивачем подано клопотання про витребування доказів, а також клопотання про витребування у Державної прикордонної служби України інформації про перетин кордону громадянкою ОСОБА_2 у період з 24.02.2022 по дату видачі довідки.

24.05.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 24.05.2023 судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивач про витребування доказів, яке подане 19.05.2023, та частково задоволено клопотання позивач про витребування доказів, подане 24.05.2023; постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 21.06.2023.

08.06.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

13.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив суд не допускати до участі у справі адвоката Халупного А.В. як представника відповідача та залишити без розгляду всі подані ним документи.

Вказане клопотання обгрунтовано тим, що Договір №25/04/23 про надання правничої допомоги від 25.04.2023, який укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» та адвокатом Халупним А.В., підписаний з боку відповідача не головою правління, а заступником голови правління ОСББ ОСОБА_3, тоді як в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо ОСОБА_3 .

Втім, суд зазначає, що внесення до ЄДР відомостей про осіб інших, ніж керівник, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, здійснюється за бажанням юридичної особи. Отже, таке внесення є правом, а не обов`язком юридичної особи, яка має можливість надати право представництва у порядку, визначеному законодавством і статутом. Відсутність в ЄДР даних про певну не зумовлює нечинність відповідних документів, які підтверджують надання повноважень з представництва. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №910/12238/18.

При цьому, відповідно до п. 3.4 Статуту ОСББ саме голова правління має повноваження на укладення договорів від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л».

Однак, у п. 3.4 Статуту також вказано, що у відсутності голови правління його обов`язки виконує заступник, що обирається членами правління об`єднання зі складу правління об`єднання.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію Протоколу №26/02/22 засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» від 26.02.2022 про обрання ОСОБА_3 заступником Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л».

За наведених обставин суд відхиляє доводи позивача про відсутність як повноважень у заступника голови правління ОСББ на укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Халупним А.В., так і повноважень вказаного адвоката представляти інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» у даній справі.

21.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

21.06.2023 позивачем подано клопотання про витребування доказів.

01.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 21.06.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 05.07.2023.

У підготовчому засіданні 05.07.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 26.07.2023.

24.07.2023 позивачем подано клопотання про витребування доказів.

25.07.2023 відповідачем подані письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 26.07.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 02.08.2023.

01.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 02.08.2023 судом було частково задоволені подані позивачем клопотання про витребування доказів, постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 30.08.2023.

23.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив суд:

1) врахувати під час розгляду справи та надати правову оцінку витягу з бази даних Державної прикордонної служби України від 20.06.2023 про перетин державного кордону ОСОБА_2 у період з 24.02.2022 по 20.06.2023 як доказу, який підтверджує її відсутність на засіданні правління 26.02.2022 та неможливість підписання нею Протоколу, який став правовою підставою для укладення ОСОБА_3 та адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 №25/04/23;

2) усунути від участі у справі №910/5478/23 адвоката Халупного Андрія Вадимовича, який представляє інтереси відповідача у суді на підставі Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 №25/04/23, шляхом не допуску його до судових засідань та до ознайомлення з матеріалами даної справи;

3) залишити без розгляду усі подані документи у даній справі, які підписані адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем, який представляє інтереси відповідача у суді на підставі Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 №25/04/23.

Вказане клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до витягу з бази даних Державної прикордонної служби України від 20.06.2023, ОСОБА_2 , у період з 24.02.2022 по 20.06.2023 в`їхала в Україну 02.03.2023 о 13год. 14 хв. і виїхала у цей же день о 17 год. 24 хв., тобто вона виїхала з України до 24.02.2022 і фізично не могла бути присутньою 26.02.2022 на засіданні правління цього Об`єднання, на якому рішенням, оформленим протоколом №-26/02/22 ОСОБА_3 «обрали заступником правління», оскільки перебувала за межами України.

Беручи до уваги те, що протокол, можливо, є підробленим та спричинив наслідки правового характеру, оскільки на підставі протоколу, ОСОБА_3 , вважаючи себе заступником голови правління від імені ОСББ «Феодосійська, 2Л» підписав Договір про надання правничої допомоги від 25.04.2023 №25/04/23 з адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем.

Тому, як вказує позивач, у адвоката немає повноважень на ведення справи №910/5478/23 у Господарському суді міста Києва, а подані ним до суду документи є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони підписані особою, яка не має права підписувати їх, тому підлягають залишенню судом без розгляду.

З приводу вказаного клопотання позивача суд зазначає, що наведені в ньому обставини є підставами для визнання недійсним як рішення правління, оформленого Протоколом №26/02/22 засідання правління від 26.02.2022 про обрання ОСОБА_3 заступником Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л», так і Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 №25/04/23, укладеного з адвокатом.

Втім, так як станом на дату розгляду справи у суді відсутні докази визнання вказаних правочинів недійсними, суд, виходячи з презумпції правомірності правочину, відхиляє вищевикладені доводи позивача та відмовляє у задоволенні поданого ним клопотання.

28.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

30.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та клопотання про визнання явки ОСОБА_2 у судове засідання обов`язковою.

У підготовчому засіданні 30.08.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 13.09.2023.

05.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

05.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив суд усунути від участі у справі № 910/5478/23 адвоката Халупного Андрія Вадимовича, який представляє інтереси відповідача у суді на підставі Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 № 25/04/23, шляхом не допуску його до судових засіданнях та до ознайомлення з матеріалами даної справи. Заперечив проти участі у судових засіданнях по даній справі адвоката Халупного Андрія Вадимовича, який представляє інтереси відповідача у суді на підставі Договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023 № 25/04/23. Визнати обов`язковою явку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 у судове засідання Господарського суду міста Києва з метою допиту її в якості свідка та зобов`язати її надати суду заяву свідка у відповідності до вимог статті 88 ГПК України.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 28.08.2023 у справі №752/8820/23, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу ОСББ «Феодосійська, 2Л» повернуто особі, яка її подала - Халупному Андрію Вадимовичу .

Апеляційний суд встановив, що згідно з витягом від 13.06.2023 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 43875959 (ОСББ «Феодосійська, 2Л») внесені відомості лише про одну особу, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи - ОСОБА_2 .

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження повноважень укладати від імені ОСББ «Феодосійська, 2Л» ОСОБА_3 договори, в тому числі договір про надання правової допомоги від 25.04.2023 №25/04/23, який укладений між адвокатом Халупним А.В. та ОСББ «Феодосійська, 2Л».

Однак, судом відхиляються вказані доводи позивача, оскільки внесення до ЄДР відомостей про осіб інших, ніж керівник, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, є правом, а не обов`язком юридичної особи, яка має можливість надати право представництва у порядку, визначеному законодавством і статутом. Відсутність в ЄДР даних про певну особу не зумовлює нечинність відповідних документів, які підтверджують надання повноважень з представництва (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №910/12238/18).

При цьому, судом враховано, що відповідно до ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

11.09.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

11.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 13.09.2023 судом було розглянуто подані позивачем клопотання та задоволено їх лише в частині витребування у відповідача інформаційної довідки від 28.08.2021; постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 04.10.2023.

28.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, яку суд долучив до матеріалів справи.

02.10.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 судом було прийнято до розгляду подану позивачем заяву про зміну підстав позову, постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 18.10.2023.

06.10.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

17.10.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 18.10.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.11.2023.

23.10.2023 відповідачем подані письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

27.10.2023 позивачем подані письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 01.11.2023 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 01.11.2023 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 27.07.2018 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» зареєстроване 20.10.2020, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

20.10.2021 були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , результати яких оформлені Протоколом №1 від 05.11.2021.

У Протоколі №1 від 05.11.2021 міститься інформація, що загальна кількість співвласників будинку становить 265 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень будинку - 16535,20 кв.м., всього у зборах взяли участь співвласники в кількості 148 осіб, яким належать квартири загальною площею 10069,9 кв.м.

Порядком денним, зокрема було:

1) обрання голови і секретаря загальних зборів (1 питання);

2) про надання повноважень Правлінню ОСББ на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД) (5 питання);

3) про надання повноважень Правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів) (7 питання);

4) зміна складу членів Правління ОСББ (14 питання).

По першому питанню було вирішено обрати головою загальних зборів ОСОБА_2 (власника квартири АДРЕСА_5 ), секретарем загальних зборів ОСОБА_5 (власника квартири АДРЕСА_6 ); «за» проголосувало 35 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 2535 кв.м.; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

По п`ятому питанню було вирішено надати Правлінню ОСББ дозвіл на встановлення технічного обладнання відео спостереження для проведення відео фіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах та підвалі, та на прибудинковій території. Надати дозвіл на встановлення технічного обладнання системи контролю доступу в холі та ліфтах будинку з забезпеченням вільного доступу до сходових клітин будинку. «за» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м.; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

По сьомому питанню було вирішено уповноважити Голову правління об`єднання за попереднім рішенням (згодою) членів правління ОСББ вносити рішення щодо обмеження користування загальнобудинковим технічним обладнання власників/співвласників квартир, які мають більш ніж 2-х місячну заборгованість по сплату внеску на управління будинком, та інших внесків/платежів в тому числі до резервного фонду, а саме шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів до повного погашення ними існуючої заборгованості, повної сплати вартості робіт з відключення та підключення їх до доступу до ліфтів. Зняття обмеження проводиться протягом 2-х календарних днів з дня погашення усієї заборгованості. «за» проголосувало 147 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10020,05 кв.м.; «проти» - 1 співвласник. Рішення прийняте.

По чотирнадцятому питанню було вирішено змінити склад Правління ОСББ шляхом припинення повноважень наступних членів правління: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Обрано до складу Правління ОСББ ОСОБА_8 (власник 1/2 квартири 111), ОСОБА_3 (представник власника квартири 56), ОСОБА_9 (власник квартири 221). «за» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м.; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) визнати недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1» (), оформлене протоколом №1 дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021 у частині:

1) питання порядку денного №1 «Організаційні питання проведення зборів (вибір голови і секретаря загальних зборів)»;

2) питання порядку денного № 5«Про надання повноважень Правлінню ОСББ на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД)»;

3) питання порядку денного №7 «Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)»;

4) питання порядку денного №14 «Зміна складу членів правління Об`єднання» в частині припинення повноважень членів правління, зокрема, ОСОБА_1 , власника квартири 163 та обрання до складу правління Об`єднання Бондаренка Віктора Петровича, представник власника квартири АДРЕСА_7 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №1 порядку денного оспорюваного рішення загальних зборів, позивач вказує, що розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.04.2016 НОМЕР_6 «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 » присвоєно новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення поштову адресу: АДРЕСА_4 .

22.04.2016 ПАТ «ХК «Київміськбуд» та Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» складений акт прийому-передачі Будинку, згідно з яким загальна площа квартир становить 15471,8 м2; загальна площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень складає 1035,5 м2; площа підземного паркінгу становить 712,6 м2, що разом складає загальну площу Будинку 17219,9 м2.

Згідно з Актом загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень Будинку становить 17219,9 кв.м (15471,8 кв.м +1035,5 кв.м +712,6 кв.м), проте у Зборах з питання порядку денного №1 Рішення взяли участь лише 35 співвласників, площа квартир і нежитлових приміщень, яких становить 2535 м2, що в сукупності складає 14,72 % голосів, що є менше ніж 51 відсоток кількості голосів, тобто 8782,14 м2, яка встановлена частиною дев`ятою статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та пунктом 5.3 розділу 5 статуту Об`єднання.

У Протоколі зазначено 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 м2), проте в Акті встановлено загальну площу всіх квартир та нежитлових приміщень Будинку, яка складає 17219,9 кв.м, тому у Протоколі зазначено загальну площу власності всіх квартир та нежитлових приміщень Будинку, яка не відповідає дійсності, оскільки правильною площею цих об`єктів нерухомості слід вважати 17219,9 кв.м., і саме від неї належить здійснювати обрахунок загальної площі співвласників Будинку.

Позивач зазначає, що з наведених Інформаційних довідок у співвідношенні з індивідуальними листками голосування, які подані відповідачем до суду, вбачається 38 співвласників, площа, яких становить 2635,10 кв.м, проте у Протоколі з питання порядку денного №1 (щодо обрання голови та секретаря зборів) брали участь 35 співвласників (сукупна площа власності яких становить 2535 кв.м) із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м), що є відмінним і ця обставина відповідачем не спростована та жодного доказу на її підтвердження ним не подано.

Таким чином, кількість співвласників та належна їм площа, які взяли участь у голосуванні з питання порядку денного №1 (щодо обрання голови та секретаря зборів), що зазначені в індивідуальних листках голосування на Зборах не співпадає із кількістю співвласників та їх площі, яка затверджена рішенням, що оформлено Протоколом, у тому числі, з питання порядку денного № 1.

Більш того, як зазначає позивач, індивідуальний листок голосування на власника квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_10 , площею 99,8 кв.м не містить року складання цього листка, тобто цей листок не може бути покладений в основу Протоколу і підлягає відрахуванню від загальної кількості голосів співвласників на Зборах.

В індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах, зазначено власником квартири АДРЕСА_9 - ОСОБА_11 , в той час як згідно відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930400 власником цієї квартири зазначена ОСОБА_12 , тобто цей голос не може бути врахований у Протоколі.

В індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах зазначений ОСОБА_13 власником квартири АДРЕСА_10 , площа якої становить 100,1 кв.м, проте згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930784 власником цієї квартири є ОСОБА_14 , тобто інша особа, що виключає голос цього власника квартири і він не враховується у Протоколі.

В індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах власником квартири АДРЕСА_11 , площа якої становить 100,1 кв.м зазначена ОСОБА_15 , проте в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930817 власником цієї квартири зазначена ОСОБА_15 , тобто інша особа, що виключає голос цього власника квартири і він не може враховуватися у Протоколі.

Відтак, як вказує позивач, з урахуванням наведеного, питання порядку денного №1 (щодо обрання голови та секретаря зборів), яке оформлено Протоколом, від площі співвласників 2535 кв.м, які взяли участь у голосуванні, слід відняти 99,8 кв.м, 78,7 кв.м, 100,1 кв.м, 100,1 кв.м, що становить 2156,3 кв.м і свідчить про недостатню кількість голосів, які необхідні для обрання головою зборів - ОСОБА_2 у відповідності до вимог пункт 5.3 розділу 5 Статуту відповідача та ч. 9 ст. 6 ЗУ «Про ОСББ».

Отже, голова загальних зборів ОСОБА_2 - власник НОМЕР_2 та секретар цих зборів ОСОБА_5 - представник власника НОМЕР_3 є незаконно обраними, а тому у цих осіб повноваження на проведення Зборів відсутні і право на підписання Рішення у них не виникло.

Таким чином, ОСОБА_2 , вважаючи себе головою Зборів, не мала повноважень на підписання індивідуальних листків голосування, які оформлені 20.10.2021, проводити письмове опитування співвласників та підписувати листки письмового опитування, тому ці листки не мають юридичної сили, а підписаний нею Протокол в оскаржуваних позивачем частинах, є недійсним з моменту його прийняття.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №5 порядку, позивач вказує, що рішення у цій частині порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки є втручанням в особисте та сімейне життя позивача.

Рішення щодо надання правлінню Об`єднання дозволу на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах та підвалі, та на прибудинковій території Будинку є втручанням в приватне життя позивача, чим порушує конституційне право, яке регламентовано частиною першою статті 32 Конституції України.

Позивач вказує, що він не надавав згоди на збирання, зберігання, використання та поширення відповідачем інформації про себе засобами відеофіксації в місцях загального користування будинку, що є порушенням мого конституційного права, яке передбачено частиною другою статті 32 Конституції України.

Крім того, за рішення з питання порядку денного №5, яке оформлено Протоколом, проголосували 148 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м. із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м.), які відображені у Протоколі.

Проте, зі змісту цього рішення, яке оформлено Протоколом не вбачається, хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) Будинку брав участь на Зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень.

Листки письмового опитування співвласників на Зборах, які подані представником відповідача у кількості 115 штук, не мають юридичної сили і не породжують правових підстав, оскільки вони підписані головою загальних зборів - ОСОБА_2 , яка не мала повноважень їх підписувати, тому рішення з питання порядку денного №5, яке оформлено Протоколом, прийнято за відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, а Протокол підписаний не повноваженою особою з урахуванням незаконності та недійсності рішення з питання порядку денного №1, яке оформлено Протоколом.

Недостатню кількість необхідних голосів для прийняття цього рішення, позивач обґрунтовує Актом, згідно з якими загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв.м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 кв.м., а відповідно до Інформаційних довідок від 10.09.2023 у контексті індивідуальних листків голосування співвласників Будинку від 20.10.2021, проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв.м., тому рішення у цій частині є неприйнятим.

Крім того, за це рішення не проголосувало 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 17219,9 кв.м - 75 відсотків = 12915 кв.м, відповідно до вимог частини шостої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з огляду правову позицію, яка викладена у пункті 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19 та пункті 4.23 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/854/21.

Як вказує позивач, рішення у цій частині стало підставою для обмеження його у користуванні ліфтами через системи контролю доступу до них шляхом блокування відповідачем електронного ключа позивача через наявність боргу по внескам, що підтверджується рішення засідання правління Об`єднання, оформленого протоколом від 28.02.2023 № 28/02/23 та скаргою у березні місяці 2023 року до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та скаргою від 26.09.2023 до відповідача, що є неправомірним.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №7 порядку, позивач вказує, що таке рішення загальних зборів Об`єднання порушує його право як співвласника Будинку на вільне користування спільним майном, оскільки встановлення магнітних замків на ліфтах Будинку, створює перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності майном шляхом потрапляння на поверх будинку проживання позивача, так як це можливо лише за умови використання електронного ключа, який є єдиним засобом доступу до ліфтів, та за відсутності менш ніж 2-х місячної заборгованості по сплаті внеску на управління багатоквартирним будинком Об`єднання, та інших внесків/платежів, у тому числі до резервного фонду.

Крім того, позивач вказує, що за рішення з питання порядку денного №7, яке оформлено Протоколом, проголосували 147 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10020,05 кв.м. із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м.), які відображені у Протоколі.

Проте, зі змісту цього рішення, яке оформлено Протоколом, не вбачається хто саме із 147 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) Будинку брав участь на зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень.

Листки письмового опитування співвласників на Зборах не мають юридичної сили, оскільки підписані головою загальних зборів - ОСОБА_2 , яка не мала повноважень їх підписувати, тому рішення з питання порядку денного №7, яке оформлено Протоколом прийнято за відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, а Протокол підписаний не повноваженою особою з урахуванням незаконності та недійсності рішення з питання порядку денного №1, яке оформлено Протоколом.

Недостатню кількість необхідних голосів для прийняття цього рішення, позивач обґрунтовує Актом, згідно з якими загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв.м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 кв.м., а відповідно до Інформаційних довідок від 10.09.2023 у контексті індивідуальних листків голосування співвласників Будинку від 20.10.2021, проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв.м., тому рішення у цій частині є неприйнятим.

Крім того, за це рішення не проголосувало 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 17219,9 кв.м - 75 відсотків = 12915 кв.м, відповідно до вимог частини шостої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з огляду правову позицію, яка викладена у пункті 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19 та пункті 4.23 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/854/21.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №14 порядку, позивач вказує, що він як член правління не запрошувався на засідання правління, на якому розглядалися та затверджувалися пропозиції щодо порядку денного Зборів та не був повідомлений належним чином про його проведення.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості внести на цьому засіданні свої пропозиції та зауваження з приводу питань порядку денного та взяти участь у голосуванні, що є порушенням права позивача як члена правління на участь в управлінні будинком і призвело до безпідставного припинення його повноважень як члена правління на підставі Рішення.

Разом з тим, Рішенням до складу правління Об`єднання був обраний, зокрема, ОСОБА_3 , який є представником власника квартири 56.

Однак, рішення у частині щодо обрання ОСОБА_3 до складу правління Об`єднання є незаконним, оскільки право бути обраним до складу правління Об`єднання має саме співвласник, а не його представник.

Позивач вказує, що за рішення з питання порядку денного №14, яке оформлено Протоколом «Зміна складу членів Правління Об`єднання», проголосували 148 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м. із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м.), які відображені у Протоколі.

Проте, зі змісту цього рішення, яке оформлено Протоколом не вбачається хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) Будинку брав участь на зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень.

Листки письмового опитування співвласників на Зборах не мають юридичної сили, оскільки вони підписані головою загальних зборів - ОСОБА_2 , яка не мала повноважень проводити це опитування та їх підписувати, тому рішення з питання порядку денного №14, яке оформлено Протоколом прийнято за відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, а Протокол підписаний не повноваженою особою з урахуванням незаконності та недійсності рішення з питання порядку денного №1, яке оформлено Протоколом.

Недостатню кількість необхідних голосів для прийняття цього рішення, позивач обґрунтовує Актом, згідно з якими загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв.м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 м2, а відповідно до Інформаційних довідок від 10.09.2023 у контексті індивідуальних листків голосування співвласників Будинку від 20.10.2021, проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв.м., тому рішення у цій частині є неприйнятим.

Крім того, позивач додатково вказує, що власники, які відображені в Інформаційній довідці від 28.08.2021, яка подана представником відповідача, не відповідають тим особам, які зазначені у листках письмового опитування співвласників Зборів, а саме:

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_5 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_16 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_17 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_4 Будинку підписала 31.10.2021 ОСОБА_18 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_19 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_6 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_20 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_21 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_7 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_22 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_23 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_8 Будинку підписав 26.10.2021 ОСОБА_24 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_25 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_9 Будинку підписала 31.10.2021 ОСОБА_26 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_26 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_10 Будинку підписала 29.10.2021 ОСОБА_27 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_28 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_11 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_29 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_30 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_12 Будинку підписала 26.10.2021 ОСОБА_31 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_32 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_13 Будинку підписав 21.10.2021 ОСОБА_33 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_34 ;

- листок письмового опитування співвласника приміщення НОМЕР_14 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_35 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цього приміщення є ОСОБА_8 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_15 Будинку підписала 23.10.2021 ОСОБА_36 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_38 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_16 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_39 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_40 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_17 Будинку підписала 21.10.2021 ОСОБА_41 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником частки 1/2 цієї квартири є ОСОБА_42 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_18 Будинку , який підпивав ОСОБА_43 не містить року опитування;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_16 Будинку підписала 23.10.2021 ОСОБА_44 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_45 ;

- листок письмового опитування співвласника приміщення НОМЕР_19 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_46 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цього приміщення є ОСОБА_47 .

Відтак, вище перелічені листки письмового опитування співвласників Будинку у кількості 17 штук, площа яких становить 1155,55 кв.м, не могли бути покладені в основу прийнятих спірних рішень, які оформлені Протоколом, оскільки були підписані особами, які не є співвласниками Будинку.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями частини другої статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою статті 385 Цивільного кодексу України також передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право:

1) вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників;

2) брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника;

3) одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання;

4) безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом;

5) ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії;

6) на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника;

7) інші права, визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

У ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії.

Згідно з ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

У ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вказано, що загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників.

Відповідно до п. 3.1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників - вищий орган об`єднання, правління - виконавчий орган об`єднання, ревізійна комісія, ревізор (аудитор) - контролюючий орган об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників.

У п. 4.5 Статуту визначено, що загальні збори веде голова зборів та секретар зборів. Голова зборів та секретар зборів обирається більшістю голосів присутніх на зборах співвласників або їх представників.

Таким чином, і нормами Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», і положеннями Статуту відповідача визначено, що голова зборів обирається більшістю голосів саме присутніх співвласників на зборах, а не тих, які в подальшому прийняли участь шляхом письмового опитування.

Відповідачем 28.08.2023 долучено до матеріалів справи копії індивідуальних листків голосування осіб, які особисто були присутні на загальних зборах, у кількості 38 листків, з яких вбачається, що всі присутні особи проголосували «за» питання №1 порядку денного.

Таким чином, всі особисто присутні на зборах співвласники одноголосно висловились про обрання головою загальних зборів ОСОБА_2 і секретарем загальних зборів ОСОБА_5 .

Заперечення позивача у вказаній частині позовних вимог судом відхиляються, оскільки спростовуються вище наведеними висновками суду.

При цьому, суд зазначає, що підставою для визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ є невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

З огляду на зазначене суд погоджується з доводами позивача, що в матеріалах справи наявні індивідуальні листки голосування у кількості 38 листків, а в протоколі загальних зборів від 20.10.2021 міститься інформація про те, що «за» питання №1 порядку денного проголосувало 35 присутніх співвласників.

Однак, позивачем не враховано, що особи можуть бути власниками кількох об`єктів нерухомості. Зокрема, одним є власник квартир АДРЕСА_17 , а також одним є власник 223 і 224.

При цьому, в даному випадку (щодо порядку №1 порядку денного) не мають жодного значення заперечення позивача про загальну площу нежитлових приміщень та квартир у будинку, так як «за» питання №1 порядку денного проголосували всі присутні.

Позивач також вказав, що в індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах власником квартири АДРЕСА_11 , площа якої становить 100,1 кв.м зазначена ОСОБА_15 , проте в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930817 власником цієї квартири зазначена ОСОБА_15 , тобто інша особа, що виключає голос цього власника квартири і він не може враховуватися у Протоколі.

Однак, суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки в індивідуальному листку опитування власником квартири АДРЕСА_18 вказано ОСОБА_15 , а не ОСОБА_48 , як безпідставно зазначає позивач.

Також, як зазначає позивач, індивідуальний листок голосування на власника квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_10 , площею 99,8 кв.м не містить року складання цього листка, тобто цей листок не може бути покладений в основу Протоколу і підлягає відрахуванню від загальної кількості голосів співвласників на Зборах.

Судом відхиляються вказані твердження позивача, оскільки на листку чітко зазначено, що він є індивідуальним листком голосування на загальних зборах 20.10.2021 (так само як і всі інші індивідуальні листки голосування).

Твердження позивача про те, що в індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах, зазначено власником квартири АДРЕСА_9 - ОСОБА_11 , в той час як згідно відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930400 власником цієї квартири зазначена ОСОБА_12 , тобто цей голос не може бути врахований у Протоколі, судом також відхиляються як необгрунтовані, так як у випадку зміни прізвища (що вочевидь мало місце в даному випадку), право власності зберігається.

Доводи ж позивача, що в індивідуальному листі голосування, який складений на Зборах, зазначений ОСОБА_13 власником квартири АДРЕСА_10 , площа якої становить 100,1 кв.м, проте згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 № 345930784 власником цієї квартири є ОСОБА_14 , тобто інша особа, що виключає голос цього власника квартири і він не враховується у Протоколі, судом також оцінюються критично, оскільки очевидним є те, що мають місце описки у написанні по-батькові власника квартири.

За наведених обставин, суд вважає необгрунтованими доводи позивача, що ОСОБА_2 , вважаючи себе головою Зборів, не мала повноважень на підписання індивідуальних листків голосування, які оформлені 20.10.2021, проводити письмове опитування співвласників та підписувати листки письмового опитування, тому ці листки не мають юридичної сили, а підписаний нею Протокол в оскаржуваних позивачем частинах, є недійсним з моменту його прийняття.

Отже, суд дійшов висновку відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1» (), оформлене протоколом №1 дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021 у частині питання порядку денного №1 «Організаційні питання проведення зборів (вибір голови і секретаря загальних зборів)».

По п`ятому питанню було вирішено надати Правлінню ОСББ дозвіл на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах та підвалі, та на прибудинковій території. Надати дозвіл на встановлення технічного обладнання системи контролю доступу в холі та ліфтах будинку з забезпеченням вільного доступу до сходових клітин будинку. «за» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м.; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №5 порядку, позивач вказує, що рішення у цій частині порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки є втручанням в особисте та сімейне життя позивача.

Рішення щодо надання правлінню Об`єднання дозволу на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах та підвалі, та на прибудинковій території Будинку є втручанням в приватне життя позивача, чим порушує конституційне право, яке регламентовано частиною першою статті 32 Конституції України.

Позивач вказує, що він не надавав згоди на збирання, зберігання, використання та поширення відповідачем інформації про себе засобами відеофіксації в місцях загального користування будинку, що є порушенням мого конституційного права, яке передбачено частиною другою статті 32 Конституції України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

З аналізу даної норми слід зробити висновок, що відеоспостереження не заборонено в громадських місцях і воно повинно проводитись відкрито, тобто фізична особа може вільно дізнатися про факт її знімання на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку.

При цьому, визначення поняття «Громадське місце» наведено в ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», де зазначено, що громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Крім того, Міністерство регіонального розвитку; будівництва та житлово-комунального господарства України в своєму Наказі «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» від 22.11.2018 №315, визначило , що місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

Тобто, в даному випадку, громадські місця - це під`їзди, ліфти інші місця загального користування багатоквартирних житлових будинків.

А відтак, чинним законодавством не заборонено проводити відеоспостереження в громадських місцях.

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми чинного законодавства в їх сукупності, слід дійти висновку, що встановлення відеоспостереження в місцях загального користування жодним чином не порушує права позивача та інших мешканців цього будинку, визначених в ст. 307 Цивільного кодексу України, та не є порушенням ст. 32 Конституції України.

Крім того, як вказує позивач, за рішення з питання порядку денного №5, яке оформлено Протоколом, проголосували 148 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м. із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м.), які відображені у Протоколі.

Проте, зі змісту цього рішення, яке оформлено Протоколом не вбачається, хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) Будинку брав участь на Зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень.

Листки письмового опитування співвласників на Зборах, які подані представником відповідача у кількості 115 штук, не мають юридичної сили і не породжують правових підстав, оскільки вони підписані головою загальних зборів - ОСОБА_2 , яка не мала повноважень їх підписувати, тому рішення з питання порядку денного №5, яке оформлено Протоколом, прийнято за відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, а Протокол підписаний не повноваженою особою з урахуванням незаконності та недійсності рішення з питання порядку денного №1, яке оформлено Протоколом.

Недостатню кількість необхідних голосів для прийняття цього рішення, позивач обґрунтовує Актом, згідно з якими загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв.м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 кв.м., а відповідно до Інформаційних довідок від 10.09.2023 у контексті індивідуальних листків голосування співвласників Будинку від 20.10.2021, проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв.м., тому рішення у цій частині є неприйнятим.

Втім, суд відхиляє доводи позивача, що зі змісту оспорюваного рішення, яке оформлено Протоколом, не вбачається хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) будинку брав участь на зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень, так як така інформація міститься не у самому Протоколі, а в його додатках в сукупності (листках письмового опитування та індивідуальних листках голосування).

Твердження ж позивача про те, що листки письмового опитування не мають юридичної сили, оскільки вони підписані особою, що не мала повноважень, - ОСОБА_2 (так як рішення з питання №1 порядку денного є недійсним), судом відхиляються з викладених вище підстав.

Згідно з п. 5.1 Статуту кожний співвласник (його представник за довіреністю або договором доручення) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до п. 5.3 Статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Оскільки «за» питання №5 порядку денного проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м., навіть якщо взяти до уваги твердження позивача про те, що загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень у будинку становить 17219,9 кв.м., очевидним є те, що відповідно до п. 5.3 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» рішення з питання №14 порядку денного є прийнятим, так як за нього проголосувало власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Крім того, за це рішення не проголосувало 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 17219,9 кв.м - 75 відсотків = 12915 кв.м, відповідно до вимог частини шостої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з огляду правову позицію, яка викладена у пункті 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19 та пункті 4.23 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/854/21.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Таким чином, Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, а, отже, для прийняття рішення з питання №5 порядку денного достатнім було отримання більшість голосів, а не 75% як вказує позивач.

У п. 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №906/1308/19 та у 4.23 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №906/854/21 вказано, що наявність вказівки на особливості законодавчого регулювання порядку проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень не означає того, що зі створенням ОСББ на правовідносини з управління спільним майном багатоквартирного будинку вже не поширюються приписи Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», адже за таких обставин співвласники багатоквартирних будинків не перестають бути учасниками відносин зі здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

Суд зазначає, що висновок суду у даній справі не суперечить правовій позиції Верховного Суду у справах №906/854/21 та №906/1308/19.

Зважаючи на викладені обставини, суд відмовляє у позові ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1» (), оформлене протоколом №1 дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021 у частині питання порядку денного № 5«Про надання повноважень Правлінню ОСББ на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД)».

Як встановлено судом, по чотирнадцятому питанню було вирішено змінити склад Правління ОСББ шляхом припинення повноважень наступних членів правління: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Обрано до складу Правління ОСББ ОСОБА_8 (власник 1/2 квартири 111), ОСОБА_3 (представник власника квартири НОМЕР_7), ОСОБА_9 (власник квартири НОМЕР_20). «за» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м.; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам.

Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

До компетенції правління відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням; ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання; скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників; призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення.

Позивач вказує, що він як член правління не запрошувався на засідання правління, на якому розглядалися та затверджувалися пропозиції щодо порядку денного Зборів та не був повідомлений належним чином про його проведення.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості внести на цьому засіданні свої пропозиції та зауваження з приводу питань порядку денного та взяти участь у голосуванні, що є порушенням права позивача як члена правління на участь в управлінні будинком і призвело до безпідставного припинення його повноважень як члена правління на підставі Рішення.

Однак, суд зазначає, що предметом позову у даній справі не є визнання недійсним рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л», а є визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників відповідача.

Позивачем не обґрунтовано та не доведено суду належними і допустимими доказами підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення загальних зборів з наведених вище обставин.

При цьому, суд вважає за необхідне відмітити, що як вбачається з матеріалів справи (з наданих відповідачем доказів), позивач належним чином та в порядку, передбаченому Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» був повідомлений про призначення оспорюваних загальних зборів. Зокрема, зі списку згрупованих поштових відправлень від 05.10.2021 вбачається, що на адресу позивача було направлено повідомлення про проведення загальних зборів.

Відповідно до п. 4.3 Статуту повідомлення про проведення загальних зборів направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом на адресу належної йому квартири або нежитлового приміщення в будинку об`єднання) не менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, ким скликаються загальні збори, проект порядку денного, дата, час та місце проведення їх.

Отже, позивач належним чином та в порядку, передбаченому Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л», був повідомлений про призначення на 20.10.2021 загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л».

Згідно з п. 3.2 Статуту до виключної компетенції загальних зборів співвласників належить обрання членів правління, визначення обмежень на користування спільним майном.

Відповідно до п. 3.3 Статуту керівництво поточною діяльність об`єднання здійснює його правління.

У п. 3.5 Статуту визначено, що члени правління обираються на установчих або загальних зборах об`єднання строком на 2 роки. Правління об`єднання складається з 7 осіб. Членами правління не можуть бути члени ревізійної комісії, ревізор (аудитор)…Відкликання члена правління, голови правління відбувається за ініціативою члена правління, загальних зборів, правлінням, або ревізійної комісії, ревізора (аудитора)… Загальні збори своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження правління чи окремих його членів. Повноваження голови правління та членів правління припиняються після спливу строку, на який їх було вибрано або після затвердження загальними зборами співвласників нового складу (повністю або частково) правління, смерті члена правління.

Наведене свідчить про те, що загальні збори співвласників є самостійним уповноваженим органом, який може ініціювати відкликання повноважень члена правління.

Як вказує позивач, оспорюваним рішенням до складу правління Об`єднання був обраний, зокрема, ОСОБА_3 , який є представником власника квартири АДРЕСА_7 . Однак, рішення у частині щодо обрання ОСОБА_3 до складу правління Об`єднання є незаконним, оскільки право бути обраним до складу правління Об`єднання має саме співвласник, а не його представник.

Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки ані спеціальним законом - Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ані Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» не встановлено, що членом правління має бути виключно співвласник.

Натомість, такі вимоги встановлені до членів ревізійної комісії, а не до членів правління.

Також, позивач вказує, що за рішення з питання порядку денного №14, яке оформлено Протоколом «Зміна складу членів Правління Об`єднання», проголосували 148 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м. із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв.м.), які відображені у Протоколі.

Проте, зі змісту цього рішення, яке оформлено Протоколом не вбачається хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) Будинку брав участь на зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень.

Листки письмового опитування співвласників на Зборах не мають юридичної сили, оскільки вони підписані головою загальних зборів - ОСОБА_2 , яка не мала повноважень проводити це опитування та їх підписувати, тому рішення з питання порядку денного №14, яке оформлено Протоколом прийнято за відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, а Протокол підписаний не повноваженою особою з урахуванням незаконності та недійсності рішення з питання порядку денного №1, яке оформлено Протоколом.

Недостатню кількість необхідних голосів для прийняття цього рішення, позивач обґрунтовує Актом, згідно з якими загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв.м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 м2, а відповідно до Інформаційних довідок від 10.09.2023 у контексті індивідуальних листків голосування співвласників Будинку від 20.10.2021, проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв.м., тому рішення у цій частині є неприйнятим.

Втім, суд відхиляє доводи позивача, що зі змісту оспорюваного рішення, яке оформлено Протоколом, не вбачається хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) будинку брав участь на зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень, так як така інформація міститься не у самому Протоколі, а в його додатках в сукупності (листках письмового опитування та індивідуальних листках голосування).

Твердження ж позивача про те, що листки письмового опитування не мають юридичної сили, оскільки вони підписані особою, що не мала повноважень, - ОСОБА_2 (так як рішення з питання №1 порядку денного є недійсним), судом відхиляються з викладених вище підстав.

Згідно з п. 5.1 Статуту кожний співвласник (його представник за довіреністю або договором доручення) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до п. 5.3 Статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Оскільки «за» питання №14 порядку денного проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв.м., навіть якщо взяти до уваги твердження позивача про те, що загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень у будинку становить 17219,9 кв.м., очевидним є те, що відповідно до п. 5.3 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» рішення з питання №14 порядку денного є прийнятим, так як за нього проголосувало власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Щодо наступних заперечень позивача:

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_13 Будинку підписав 21.10.2021 ОСОБА_33 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є Єс ОСОБА_49 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_9 Будинку підписала 31.10.2021 ОСОБА_26 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_26 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_5 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_16 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_17 ;

- листок письмового опитування співвласника приміщення НОМЕР_19 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_46 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цього приміщення є ОСОБА_47 .

- листок письмового опитування співвласника приміщення НОМЕР_14 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_35 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цього приміщення є ОСОБА_8 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_15 Будинку підписала 23.10.2021 ОСОБА_36 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_38 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_8 Будинку підписав 26.10.2021 ОСОБА_24 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_25 ;

- листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_16 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_39 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_40 ;

суд зазначає, що судом були досліджені вказані листки письмового опитування та встановлено, що вони були підписані, відповідно, ОСОБА_50 , ОСОБА_26 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_8 , ОСОБА_53 , ОСОБА_25 та ОСОБА_54 , з огляду на що суд відхиляє вказані припущення позивача як необгрунтовні.

В частині тверджень позивача про те, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_19 ОСОБА_41 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником частки 1/2 цієї квартири є ОСОБА_42 ; - листок письмового опитування співвласника квартири №1 Будинку підписала 26.10.2021 ОСОБА_31 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_32 ; - листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_4 Будинку підписала 31.10.2021 ОСОБА_18 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_19 ; - листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_7 Будинку підписала 25.10.2021 ОСОБА_22 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_23 , суд зазначає, що очевидним є те, що відбулась зміна прізвищ власниць квартир, про що свідчать копії свідоцтв про шлюб, які долучені відповідачем до матеріалів справи.

В частині заперечень позивача, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_16 Будинку підписала 23.10.2021 ОСОБА_44 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_45 , суд зазначає, що копія відповідної довіреності на ім`я ОСОБА_55 наявні в матеріалах справи, долучена разом з листками письмового опитування.

В частині заперечень, що листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_11 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_29 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_56 , суд зазначає, що ОСОБА_29 є батьком 5-ти річного ОСОБА_57 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

З огляду на заперечення позивача, що листок письмового опитування співвласника квартири НОМЕР_6 Будинку підписав 25.10.2021 ОСОБА_20 , в той час як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_21 , суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про зміну ОСОБА_21 прізвища на ОСОБА_58.

Доводи ж позивача, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_15 , який підписав ОСОБА_43 , не містить року опитування, судом відхиляються, оскільки на вказаному письмовому листку опитування вказано, що він є додатком до Протоколу від 20.10.2021.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку відмовити у позові про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1» (), оформлене протоколом №1 дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021 у частині питання порядку денного №14 «Зміна складу членів правління Об`єднання», а саме, щодо припинення повноважень членів правління, зокрема, ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_20 , та обрання до складу правління Об`єднання Бондаренка Віктора Петровича, представник власника квартири АДРЕСА_7 .

По сьомому питанню було вирішено уповноважити Голову правління об`єднання за попереднім рішенням (згодою) членів правління ОСББ вносити рішення щодо обмеження користування загальнобудинковим технічним обладнання власників/співвласників квартир, які мають більш ніж 2-х місячну заборгованість по сплату внеску на управління будинком, та інших внесків/платежів в тому числі до резервного фонду, а саме шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів до повного погашення ними існуючої заборгованості, повної сплати вартості робіт з відключення та підключення їх до доступу до ліфтів. Зняття обмеження проводиться протягом 2-х календарних днів з дня погашення усієї заборгованості. «За» проголосувало 147 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10020,05 кв.м.; «проти» - 1 співвласник. Рішення прийняте.

Рішенням правління від 28.02.2023 вирішено у зв`язку з наявною заборгованість зі сплати внесків і платежів, що встановлені рішенням загальних зборів, на виконання рішення загальних зборів від 05.11.2021 - обмежити у користуванні загально будинковим обладнанням шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів з забезпеченням вільного доступу до сходових клітин ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги (відповідно до заяви про зміну підстав позову, яка подана 28.09.2023) в частині питання №7 порядку, позивач вказує, що таке рішення загальних зборів Об`єднання порушує його право як співвласника Будинку на вільне користування спільним майном, оскільки встановлення магнітних замків на ліфтах Будинку, створює перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності майном шляхом потрапляння на поверх будинку проживання позивача, так як це можливо лише за умови використання електронного ключа, який є єдиним засобом доступу до ліфтів, та за відсутності менш ніж 2-х місячної заборгованості по сплаті внеску на управління багатоквартирним будинком Об`єднання, та інших внесків/платежів, у тому числі до резервного фонду.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень.

Отже, чинне законодавство наділяє об`єднання правом приймати рішення про встановлення обмежень користування спільним майном та забезпечення належного утримання та використання спільного майна, шляхом затвердження таких рішень загальними зборами.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої - третьої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із частиною першою статті 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно із частиною другою статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до п. 9 ст. 3.2 Статуту до виключної компетенції загальних зборів відноситься визначення обмежень на користування спільним майном.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Статуту обов`язком співвласника є своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

У ст. 11 Статуту передбачено, що для забезпечення виконання власниками своїх обов`язків об`єднання має право:

- робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання;

- вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю;

- вимагати від співвласника своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів;

- звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати завдані збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі.

У п. 12.2 Статуту передбачено, що у разі несвоєчасної або неповної оплати власником поставлених послуг (внесків та/або платежів) правління об`єднання зобов`язане: - при більш ніж 2 місячному простроченні сплати внесків та/або платежів: 1) зробити публічне оголошення по цьому негативному випадку - для інформування всіх співвласників об`єднання; 2) ініціювати судовий позов відносно власника-боржника по відшкодуванню відповідних платежів об`єднанню ( віднесенням штрафних санкцій та судових витрат на власника-боржника).

Таким чином, хоча чинне законодавство і наділяє об`єднання правом приймати рішення про встановлення обмежень користування спільним майном та забезпечення належного утримання та використання спільного майна, шляхом затвердження таких рішень загальними зборами, однак Статутом об`єднання визначається, які саме конкретні дії вправі вчиняти об`єднання у випадку, коли співвласник не сплачує внески/платежі.

Зі Статуту відповідача вбачається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» не наділене повноваженнями обмежувати співвласників у користуванні спільним майном (ліфтами) випадку наявної у них заборгованості, а визначені конкретні дії, які може вчиняти об`єднання - звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати завдані збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі.

При цьому, частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки відповідно до Статуту об`єднання воно не наділено правом обмежувати співвласників у користуванні спільним майном (ліфтами) випадку наявної у них заборгованості, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» (), оформлене протоколом №1, дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021, у частині питання порядку денного №7 «Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)».

Що стосується заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками: 1) має юридичний склад; 2) позначає сплив строку; 3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову); 4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи; 5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом; 6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Застосування позовної давності в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови:

1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права;

2) таке обмеження повинно мати легітимну мету;

3) має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) за заявою № 23805/94, пункт 75 рішення від 07 грудня 2010 року у справі «Seal v. The United Kingdom» за заявою № 50330/07), а саме:

- строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18 березня 2008 року у справі «Dacia S.R.L. v/ Moldova» за заявою № 3052/04);

- застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Lelas v. Croatia» за заявою №55555/08);

- механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20 грудня 2007 року у справі «Phinikaridou v. Cyprus» за заявою № 23890/02).

Виходячи з вимог ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

В силу приписів частин першої та другої статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Суд зазначає, що частину другу статті 258 Цивільного кодексу України було доповнено вищенаведеним пунктом Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який набрав чинності 17.06.2018 та сфера застосування якого обмежується регламентацією правовідносин щодо правового статусу товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядку їх створення, діяльності та припинення, прав та обов`язків їх учасників.

Отже, встановлення спеціальної позовної давності до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства у Главі VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також змістовне формулювання пункту 8 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, яке не містить тлумачення терміну «товариство», логічним є висновок щодо застосування спеціальної позовної давності в один рік саме щодо оскарження рішень загальних зборів товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, а не юридичних осіб інших організаційно-правових форм та громадських об`єднань.

Наведений висновок узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 18.03.2020 у справі №904/686/19, від 22.06.2021 у справі №910/9672/20, від 15.06.2022 у справі №908/2289/20, від 08.06.2022 у справі №908/1206/20, від 09.09.2021 у справі №916/161/20 та від 20.05.2020 у справі №904/393/20.

Нормою частини першої статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено тримісячний строк для звернення акціонерів до суду з вимогами про оскарження рішень загальних зборів акціонерних товариств. Таке регулювання свідчить про те, що норма пункту 8 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, яка не містить застереження, що вона встановлює спеціальну позовну давність до вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів товариств, якщо іншими законами не встановлено іншої позовної давності для юридичних осіб певної організаційно-правової форми та громадських об`єднань, не встановлює спеціальну позовну давність в один рік для визнання недійсними рішень акціонерних товариств.

Враховуючи те, що (1) зміни до Цивільного кодексу України внесені саме Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», (2) позовна давність щодо оскарження рішень акціонерних товариств визначена окремо спеціальним законом, (3) стаття 258 Цивільного кодексу України не містить тлумачення терміну «товариство», Верховний Суд у постанові від 14.09.2022 у справі №909/298/21 дійшов висновку, що законодавцем диференційовано встановлено правила позовної давності для вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів окремих юридичних осіб (один рік - для товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю; три місяці - для акціонерних товариств; три роки (загальна позовна давність) - для інших юридичних осіб та громадських об`єднань, зокрема для творчих спілок, як неприбуткових професійних об`єднань у формі громадських організацій).

Крім того, відповідно до положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 16.06.2021 строк дії карантину встановлено до 31.08.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (зі змінами) встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Зважаючи на викладені обставини, позивачем не було пропущено строк позовної давності при зверненні з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» (), оформлене протоколом №1, дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021, у частині питання порядку денного №7 «Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)».

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» (03028, м. Київ, вул. Феодосійська, буд. 2Л; ідентифікаційний код: 43875959) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_21 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 13.11.2023.

Суддя О.М. Спичак