СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Харків Справа № 922/1061/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Мясков О.Є., довіреність №262 від 30.05.2023;

від відповідача: Загребельний Г.С., ордер серія АХ №1155763 від 01.11.2023;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ (вх.№1796 Х/2),

на рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 (повний текст складено 31.07.2023) у справі №922/1061/23 (суддя Аюпова Р.М.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ,

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", м.Харків,

про стягнення коштів у розмірі 987096,09грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (надалі ТОВ "Оператор ГТС України") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" (надалі ПрАТ "Енергооблік") про стягнення заборгованості у розмірі 987096,09грн, з яких: 711416,29грн пені та 275679,79грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з ремонту та технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів № від 21.01.2021, а саме несвоєчасне виконанням підрядником етапів робіт, обумовлених сторонами у пунктах 1, 2 графіку робіт (додаток №3 до договору), внаслідок чого позивач застосував до відповідача штрафні санкції, передбачені п. 10.2. договору.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з такого:

- матеріалами справи підтверджується, що відповідач (підрядник) своєчасно не виконав визначені договором роботи, чим допустив порушення свого зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, позивач (замовник), відповідно до умов договору нарахував пеню та штраф на загальну суму 987096,09грн;

- у той же час, судом встановлено, що під час виконання договору у відповідача виникли форс-мажорні обставини, які ускладнили своєчасне виконання робіт за договором, а саме: початок збройної агресії РФ проти України та постійні обстріли м.Харкова, тоді як підприємство відповідача не припиняло роботу та продовжувало виконання договірних зобов`язань;

- ПрАТ "Енергооблік" отримало від Івано-Франківської ТПП сертифікат №2600-23-0975 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено форс-мажорні обставини у період з 24.02.2022 по 02.12.2022;

- листом від 25.03.2022 №25/03-6 ПрАТ "Енергооблік" сповістило ТОВ "Оператор ГТС України" про настання форс-мажорних обставин та повідомило про орієнтовні строки, в які планувало закінчити роботи;

- існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності є загальновідомим та нормативно врегульованим;

- відповідачем були виконані всі проектні роботи без зауважень, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання виконаних проектних робіт та не заперечується позивачем;

- встановивши всі фактичні обставини справи, а також врахувавши: важливість збереження господарської діяльності відповідача; відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків; відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання; якісне, без зауважень позивача, виконання відповідачем робіт за договором; господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 987096,09грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивач - ТОВ "Оператор ГТС України" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

За твердженням скаржника, рішення місцевого господарського суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає наступне:

- господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на настання для відповідача обставин непереборної сили у зв`язку із введенням на території України воєнного стану з 24.02.2022;

- скаржник наголошує, що відповідачем було виконано роботи із порушенням строку, встановленого умовами договору № від 21.01.2021, що було правильно встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем;

- однак, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого сплив до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку;

- з огляду на те, що за погодженими між сторонами умовами правочину останнім днем виконання робіт за договором № від 21.01.2021 (з урахуванням додаткових угод) було 21.05.2021 та 18.01.2022, відтак роботи мали бути виконаними відповідачем ще до дати настання форс-мажорних обставин, а обставини невиконання відповідачем робіт у встановлений договором строк жодним чином не пов`язані із введенням воєнного стану на території України;

- апелянт також наполягає на тому, що відповідач у десятиденний строк, встановлений п. 8.2 договору, не надав позивачу доказів, які підтверджували б настання форс-мажорних обставин саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за договором, оформлених відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України, а тому ПрАТ "Енергооблік" у відповідності до п. 8.3. цього договору позбавляється права посилатись на форс-мажорні обставини як на підставу для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань;

- крім того, на думку скаржника, господарський суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданому відповідачем сертифікату Івано-Франківської ТПП №2600-23-0975 як доказу на підтвердження настання форс-мажорних обставин; зокрема, у п. 8.2. договору сторони погодили, що дія обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується саме сертифікатом Торгово-промислової палати України, а не регіонального відділення;

- апелянт вказує, що сама по собі військова агресія рф проти України не може автоматично звільняти суб`єктів господарювання від виконання будь-яких зобов`язань, незалежно від того, чи існує реальна можливість їх виконати чи ні; війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин особа не може виконати ті чи інші зобов`язання; відтак посилання відповідача на звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання є безпідставними та не спростовують обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 поновлено ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/1061/23 на 01.11.2023 о 10:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "Оператор ГТС України" адвоката Даниляк О.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.11.2023 о 10:00 год. по справі №922/1061/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

26.09.2023 до Східного апеляційного господарського суду від ПрАТ "Енергооблік" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Свою позицію обґрунтовує з посиланням на відсутність зі сторони підрядника порушень у виконанні окремих етапів робіт, оскільки наявні у справі акти КБ-2 містять посилання не на дату фактичного виконання робіт, а дату підписання цих актів саме позивачем як замовником. За твердженням відповідача, при нарахуванню пені мають бути враховані такі поняття, як наявність збитків та ступінь виконання зобов`язання боржником. Навіть якщо вважати, що відповідач допустив прострочення виконання вищевказаних робіт, то необхідно враховувати, що ці роботи - лише проміжний (другий) етап, який в договорі (додаток № 3 - графік виконання робіт) іменується "Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи". Заключним етапом робіт є "Пусконалагоджувальні роботи, випробування, оцінка відповідності технічному регламенту та передача до експлуатації". При цьому, роботи по заключному етапу виконані відповідачем у відповідності до графіку, і позивачу не було завдано будь-яких збитків внаслідок затримання робіт по другому етапу.

Крім того, відповідач посилається на те, що листом №25/03-6 від 25.03.2022 ПрАТ "Енергооблік" сповістило позивача про настання форс-мажорних обставин та повідомило про орієнтовні строки, в які планували закінчити роботи, а отже, відповідачем було доведено, як існування обставин непереборної сили, так і причинно-наслідковий зв`язок між ними та неможливістю належного виконання зобов`язань. Наведені обставини, на думку відповідача, обґрунтовано враховано місцевим судом, що є законною підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "Оператор ГТС України" - Мяскова О.Є. про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.11.2023 о 10:00 год. по справі №922/1061/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

01.11.2023 до Східного апеляційного господарського суду від ПрАТ "Енергооблік" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/1061/23. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 02.11.2023 о 10:30 год. Судове засідання у справі ухвалено провести за участю представника позивача Мяскова О.Є. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 02.11.2023 були присутні представник позивача (апелянта), який приймав участь в режимі відеоконференції, та представник відповідача присутній в приміщенні суду.

Представник позивача (апелянта) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2021 між ТОВ "Оператор ГТС України" (замовник) та ПрАТ "Енергооблік" (підрядник) укладено договір № про надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів, за умовами якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується надати послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу, що подається до АГНКС) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору).

У пункті 1.2 договору сторони погодили, що склад, обсяги, вартість робіт та строки визначаються технічними вимогами і якісними та кількісними характеристиками (додаток №1), договірною ціною (додаток №2) та графіком виконання робіт (додаток №3), які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 до договору від 11.08.2021) визначено загальну вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною (додаток №2), яка становить: 13399795,76грн, в тому числі ПДВ 20 % - 2233299,29грн.

На виконання вимог п. 4.1 договору відповідач прийняв на себе зобов`язання виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати підписання договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником, графіку виконання робіт (додаток 3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.

У пункті 4.2 договору сторони визначили, що строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей договір, у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Виходячи з умов п. 4.3 договору датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником і порядку, передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника.

Передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Матеріалами справи також підтверджується, що до договору № від 21.01.2021 між ТОВ "Оператор ГТС України" та ПрАТ "Енергооблік" було укладено додаткові угоди №2 від 04.11.2021, №3 від 29.11.2021, №4 від 08.02.2022.

За умовами п.п. 7.3.1 п. 7.3 договору підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (додаток №3) строки роботи відповідно до технічних вимог та якісних характеристик (додаток №1), ДБН та іншої нормативної документації

Відповідальність сторін погоджено у розділі 10 договору.

Так, згідно з п. 10.1 договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У п. 10.2 договору сторони визначили, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожний день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Враховуючи те, що відповідач (підрядник) не виконав роботи у строки, встановлені договором та передбачені графіком виконання робіт, чим порушив зобов`язання, позивач (замовник) у відповідності до п. 10.2. договору нарахував штрафні санкції на загальну суму 987096,09грн, з яких: пеня в розмірі 711416,29грн та штраф в розмірі 275679,79грн.

Позивач направляв на адресу відповідача письмові претензії №4 від 02.02.2022, №6 від 28.03.2022, №8 від 29.07.2022, №9 від 16.11.2022, якими повідомляв останнього про необхідність сплати зазначеної вище суми пені та штрафу за несвоєчасне виконання робіт.

Оскільки зазначена в претензіях сума штрафу та пені відповідачем у добровільному порядку сплачена не була, позивач звернувся з цим позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 21.07.2023 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/1061/23, яким у задоволенні позову відмовлено повністю з підстав, зазначених вище.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позову повністю, натомість колегія суддів вбачає наявність підстав для часткового задоволенні позову з огляду на таке .

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір № про надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів від 21.01.2021 за своєю правовою природою є договором підряду, до регулювання правовідносин за яким застосовуються відповідні положення глави 61 ЦК України (підряд).

Так, відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 ЦК України).

Частиною 1 ст. 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її та в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право надалі посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем в процесі розгляду даного спору, підрядник своєчасно не виконав визначені договором роботи, чим припустився порушення свого зобов`язання за договором.

Посилання позивача на відсутність порушень у виконанні окремих етапів з огляду на те, що наявні у справі акти КБ-2 містять посилання не на дату фактичного виконання робіт, а дату підписання цих актів саме позивачем як замовником, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки у п. 4.3 договору сторони чітко погодили, що датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником і порядку, передбаченому розділом 5 цього договору.

При цьому, колегія суддів зауважує, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач відмовлявся від своєчасного підписання наданих відповідачем актів здачі-приймання виконаних робіт, або ж що така відмова була необґрунтовано, матеріали справи не містять та відповідачем в ході розгляду справи таких доказів не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

З системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані у ст. 230 ГК України штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

За ч. 4 ст. 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором 1) у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або 2) у певній, визначеній грошовій сумі, 3) або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, 4) або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з умовами п. 10.2 договору у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожний день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Як вже зазначалося раніше, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем робіт за договором, позивач на підставі п. 10.2 договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції на загальну суму 987096,09грн, з яких:

- пеня в розмірі 711416,29грн - 0,1% від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожний день прострочення виконання робіт;

- штраф в розмірі 275679,79грн - 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на неможливість своєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором з підстав настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Так, в основу оскаржуваного рішення місцевого суду покладені висновки про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу в загальній сумі 987096,09грн у зв`язку із настанням для відповідача форс-мажорних обставин у зв`язку із російською агресією та введенням з 24.02.2022 військового стану в Україні.

Однак, за оцінкою апеляційного суду, місцевим господарським судом не було належним чином встановлено наявність або відсутність обставин форс-мажору саме на момент настання строку виконання відповідачем зобов`язання (робіт) за договором.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого сплив до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку.

Досліджуючи питання щодо настання у відповідача зобов`язань зі своєчасного виконання робіт за договором, судом апеляційної інстанції встановлено, що такі зобов`язання виникли (роботи відповідачем мали бути виконані) ще до початку широкомасштабного вторгнення військ рф на територію України, яке відбулося 24.02.2022.

Як встановлено апеляційним господарським судом з наявних матеріалів справи, на підставі додаткової угоди №3 від 29.11.2021 сторони внесли зміни до основного договору, зокрема виклали в новій редакції п. 4.1 договору: "...підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 425 календарних днів з дати підписання договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною"...

Також було викладено в новій редакції додаток №3 до договору - "Графік виконання робіт", відповідно до якого змінені строки виконання робіт, а саме:

- по п. 1 Графіку - обстеження, розробка робочої документації, подання експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації встановлено строк 120 календарних днів з дати підписання договору;

- по п. 2 Графіку - виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи встановлено строк 360 календарних днів з дати підписання договору;

- по п. 3 Договору - пусконалагоджувальні роботи, випробування, оцінка відповідності технічному регламенту та передача до експлуатації встановлено строк 425 календарних днів з дати підписання договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків виконання робіт, погоджених сторонами по пунктам 1 та 2 Графіку робіт (етапи робіт).

Що стосується пункту 1 Графіку робіт, судом апеляційної інстанції встановлено, що граничний строк виконання робіт по етапу №1 (обстеження, розробка робочої документації, подання експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації) встановлено сторонами до 21.05.2021.

Як вбачається з наявних у справі актів здачі-приймання виконаних проектних робіт від 16.08.2021, а саме: №5 на суму 83905,44грн, №6 на суму 83905,44грн, №7 на суму 83905,44грн, підрядник - ПрАТ "Енергооблік" виконав роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.08.2021.

Судом встановлено, що підрядник допустив прострочення виконання зобов`язання за кожним актом №№ 5-7 на 86 днів.

Період прострочення, за який позивачем нараховується пеня та штраф по цим актам з 22.05.2021 по 15.08.2021.

Щодо пункту 2 Графіку робіт, судовою колегією з`ясовано, що згідно цього графіку виконання робіт, погодженого між сторонами у додатковій угоді №3, граничний строк виконання робіт по етапу №2 (виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи) погоджено сторонами до 18.01.2022.

Однак, як вбачається з акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року №7 від 08.02.2022 на суму 75000,34грн та акту вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за лютий від 08.02.2022 на суму 3277573,44грн, ПрАТ "Енергооблік" виконало роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 08.02.2022.

Зі змісту наведених актів вбачається, що підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами на 21 день. Період прострочення, за який позивачем нараховується пеня (без штрафу) з 18.01 2022 по 07.02.2022.

При цьому, як вбачається з акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2022 року №8 від 16.06.2022 на суму 28230,49грн та акту вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за червень 2022 року від 16.06.2022 на суму 1468765,62грн, ПрАТ "Енергооблік" виконало роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.06.2022.

Зі змісту наведених актів вбачається, що підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами на 149 день. Період прострочення, за який позивачем нараховується пеня та штраф з 18.01.2022 по 15.06.2022.

Крім того, як вбачається з акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2022 року №9 від 16.09.2022 на суму 54186,10грн та акту вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за вересень 2022 року від 16.09.2022 на суму 2135384,16грн, ПрАТ "Енергооблік" виконало роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.06.2022.

Зі змісту наведених актів вбачається, що підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами на 242 дні. Період прострочення, за який позивачем нараховується пеня та штраф з 18.01.2022 по 16.07.2022 (181 день).

За таких обставин, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача виник обов`язок зі сплати пені та штрафу, передбачених п. 10.2 договору ще до початку військової агресії проти України та до настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на які посилається відповідач.

Як вже зазначалося раніше, настання форс-мажорних обставин не є підставою для звільнення сторони від відповідальності за невиконання зобов`язання, строк виконання якого сплив до дати настання таких обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, а також це не заперечується сторонами спору, що всі обумовлені сторонами в пунктах 1 та 2 Графіку робіт зобов`язання відповідача (роботи) повинні були бути виконані ПрАТ "Енергооблік" ще до повномасштабного вторгнення в Україну, строки виконання цих робіт (120 та 360 календарних днів з дати підписання договору за 1-м та 2-м етапом відповідно) також настали до 24.02.2022, а тому висновки місцевого суду відносно наявності форс-мажорних обставин як підстава для звільнення відповідача від відповідальності за зобов`язання, строк виконання яких настав до цих обставин (форс-мажору), визнаються колегією суддів безпідставними та необґрунтованими.

Здійснивши перевірку правомірності нарахування позивачем пені та штрафу до 24.02.2022, тобто до настання форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач, судовою колегією встановлено, що:

1) по п. 1 Графіку робіт: за актами здачі-приймання виконаних проектних робіт від 16.08.2021 №5 на суму 83905,44грн, №6 на суму 83905,44грн, №7 на суму 83905,44грн, підрядник виконав роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.08.2021, а тому підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за кожним актом на 86 днів; обґрунтованим періодом нарахування є - з 22.05 2021 по 15.08.2021.

Загальний розмір пені (0,1% за кожен день прострочення) складає 21647,60грн; загальний розмір штрафу (7% по кожному акту) 17620,14грн; всього пені та штрафу 39267,75грн.

2) по п. 2 Графіку робіт граничний строк виконання робіт по етапу № 2 виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - становить 18.01.2022;

2-1) за актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року №7 від 08.02.2022 на суму 75000,34грн та актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за лютий від 08.02.2022 на суму 3277573,44грн, підрядник виконав роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 08.02.2022, а тому підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами на 21 день; обґрунтованим періодом нарахування є з 18.01.2022 по 07.02.2022.

Загальний розмір пені (0,1% за кожен день прострочення) складає 70404,05грн; штраф (7% по кожному акту) не нараховується, оскільки не пропущено 30 днів .

2-2) за актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2022 року №8 від 16.06.2022 на суму 28230,49грн та актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за червень 2022 року від 16.06.2022 на суму 1468765,62грн, підрядник виконав роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.06.2022; а тому підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами (до 24.02.2022) на 36 днів; обґрунтованим періодом нарахування є з 18.01 2022 по 23.02.2022.

Загальний розмір пені (0,1% за кожен день прострочення) складає 53891,86грн; загальний розмір штрафу (7% по кожному акту) 104789,73грн; всього пені та штрафу 158681,59грн.

2-3) за актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2022 року №9 від 16.09.2022 на суму 54186,10грн та акту вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за вересень 2022 року від 16.09.2022 на суму 2135384,16грн, підрядник виконав роботи з порушенням вищенаведеного строку лише 16.06.2022; а тому підрядником допущено прострочення виконання зобов`язання за вказаними актами (до 24.02.2022) на 36 днів; обґрунтованим періодом нарахування є з 18.01 2022 по 23.02.2022.

Загальний розмір пені (0,1% за кожен день прострочення) складає 78824,53грн; загальний розмір штрафу (7% по кожному акту) 153269,92грн; всього пені та штрафу 232094,45грн.

За таких обставин, перевіривши розрахунок позивача та правові підстави виникнення штрафних санкцій, які нараховані до 24.02.2022, тобто до настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на які посилається відповідач, судова колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача в загальному розмірі 500447,83грн, з яких: 224768,04грн пені та 275679,79грн штрафу.

Разом з тим, як встановлено апеляційним господарським судом, решта пені в загальній сумі 486648,25грн, виникла та нарахована позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем робіт по пункту 2 Графіку робіт, а саме:

- за актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2022 року №8 від 16.06.2022 на суму 28230,49грн та актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за червень 2022 року від 16.06.2022 на суму 1468765,62грн за період з 24.02.2022 по 15.06.2022;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2022 року №9 від 16.09.2022 на суму 54186,10грн та акту вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за вересень 2022 року від 16.09.2022 на суму 2135384,16грн за період з 24.02.2022 по 15.09.2022.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звільнення відповідача в цілому від відповідальності за порушення договірних зобов`язань через настання форс-мажорних обставин, пов`язаних із введенням з 24.02.2022 воєнного стану в Україні.

Колегія суддів зазначає, що ст. 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що у п. 8.2 договору погоджено, що сторони протягом 10 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Пунктом 8.3 договору визначено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Судова колегія зазначає, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Колегія суддів враховує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.

За приписами ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, загальновідомим є факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 і суд не ставить під сумнів його негативний вплив на здійснювану суб`єктом господарювання діяльність.

Однак, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/2394/21 від 14.06.2022).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, саме по собі введення воєнного стану, без доведення учасником справи причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та неможливістю своєчасного виконання зобов`язання за договором, не свідчить про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

У даному випадку строк виконання зобов`язання згідно з пунктами 1, 2 Графіку з проведення відповідачем робіт по кожному з етапів за укладеним між сторонами договором настав 21.05.2021 та 18.01.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні, відповідно такі обставини не вплинули на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Також, матеріали справи не містять доказів своєчасного письмового повідомлення повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин у відповідності до вимог п. 8.3. договору.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на лист від 25.03.2022 №25/03-6, яким ПрАТ "Енергооблік" сповістило позивача про настання форс-мажорних обставин та повідомило про орієнтовні строки, в які планували закінчити роботи, судом апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки такий лист (повідомлення) відповідач був зобов`язаний направити протягом 10 календарних з дня виникнення форс-мажорних обставин, тобто з 24.02.2022.

У свою чергу, за умовами укладеного між сторонами договору несвоєчасне повідомлення про неможливість виконання прийнятих за договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Судова колегія зауважує, що відповідач, вказуючи на те, що збройна агресія рф та введення воєнного стану в Україні є загальновідомою обставиною, не мотивує та не обґрунтовує як саме вказані обставини вплинули на неможливість виконання зобов`язань зі своєчасного виконання робіт встановлений договором строк.

При цьому, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином, суд не може визнати безумовним підтвердженням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що наведені відповідачем доводи та обставини свідчать про доцільність зменшення розміру штрафних санкцій, а саме у розмірі нарахованої позивачем після 24.02.2022 пені в загальній сумі 486648,25грн, враховуючи таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення неустойки (зокрема, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів враховує, що право суду щодо зменшення розміру пені має реалізовуватись з огляду на конкретні обставини справи та з урахуванням наявних у ній доказів (аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19).

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок, що, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Апеляційний господарський суд також зауважує, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (постанови Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №905/1742/18; від 14.07.2021 у справі №916/878/20 та інші).

Стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлення конкретного розміру зменшення за умов наявності підстав для його застосування, є дискреційним повноваженням суду, який застосовує таке зменшення діюче законодавство не містить норми, яка б визначала конкретну формулу для визначення розміру відсотку зменшення, що зумовлює використання апеляційним судом загальних принципів, визначених, зокрема, у ст. 2 ГПК України, а також загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, серед яких, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає про можливість зменшення розміру штрафних санкцій, а саме у розмірі нарахованої позивачем після 24.02.2022 пені в загальній сумі 486648,25грн, зважаючи на наступні обставини:

- відповідно до Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який надалі був продовжений;

- військова агресія рф проти України зумовила наявність швидкого погіршення стану економіки України та прискорення інфляційних процесів, що в тому числі негативно вплинуло на майновий стан відповідача;

- обставини для суб`єктів господарювання суттєво різняться в залежності від того де знаходиться їх виробництво: на лінії фронту, на тимчасово окупованих територіях, чи в тилу; у даному випадку місцезнаходженням відповідача є м.Харків, яке з 24.02.2022 по цей час є територіально наближеним до лінії фронту, шо є загальновідомими обставинами, натомість позивач знаходиться у м.Києві, яке з квітня 2022 року є територіально віддаленим від безпосередніх бойових дій;

- виконання ПрАТ "Енергооблік" передбачених договором робіт мало відбутись напередодні та після початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 рф на територію України, що, вочевидь, мало наслідком утруднення залучення кваліфікованих працівників підприємства відповідача та закупівлю та/або виготовлення необхідних (спеціалізованих) матеріалів та приладів;

- підприємство відповідача, яке є провідним виробником приладів для обліку енергоресурсів та виконує соціально-важливу функцію, у т.ч. у сфері забезпечення стабільної роботи об`єктів енергетичної інфраструктури, незважаючи на початок збройної агресії рф проти України та постійні обстріли м. Харкова, не припиняло роботу, хоча в спірний період більшість підприємств міста призупинили свою господарську діяльність, а деякі і зовсім зупинилися, у зв`язку із обстрілами та евакуацією працівників;

- факт збройної агресії проти Україні, пов`язані з воєнним станом обмеження та систематичні обстріли енергетичної інфраструктури об`єктивним чином вплинули на фінансову спроможність та порушили господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює в тому числі з метою забезпечення стабільної роботи об`єктів енергетики, у т.ч. для вирішення соціально-важливих питань населення та відновлення нормального життя людей в найбільш постраждалих від військової агресії районах України;

- ані предмет, ані підстави позову не містять жодного обґрунтування наявності та розміру збитків у позивача через прострочення виконання відповідачем робіт за договором;

- листом від 25.03.2022 №25/03-6 ПрАТ "Енергооблік" сповістило позивача про настання форс-мажорних обставин та повідомило про орієнтувальні строки, в які планували закінчити роботи; колегія суддів зазначає, що хоча такий лист направлено з порушенням строку, однак таке повідомлення не було довготривалим, що надавало позивачу можливість розрахувати та уникнути понесення додаткових збитків;

- матеріалами справи підтверджується, а також не заперечується позивачем, що відповідачем були виконані всі проектні роботи без зауважень, про що свідчать наявні у справі акти здачі-приймання виконаних проектних робіт;

- враховуючи понесені від військової агресії збитки та матеріальний стан обох підприємств (позивача та відповідача), необхідність проведення ремонтних робіт об`єктів енергетичної інфраструктури (для життєзабезпечення населення), колегія суддів вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума штрафних санкцій у повному обсязі (майже 1 млн. грн), що дорівнює близько 15% від загальної вартості робіт та витрачених відповідачем матеріальних ресурсів, має ознаки джерела отримання кредитором невиправданих додаткових прибутків та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для боржника.

На переконання судової колегії, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, право кредитора щодо стягнення заявлених сум перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 №39/248, а також міститься у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

З огляду на викладені обставини справи та приймаючи до уваги особливості місцезнаходження підприємства ПрАТ "Енергооблік" та вид господарської діяльності, яка у цей час має важливе значення для забезпечення стабільної роботи об`єктів енергетичної інфраструктури, колегія суддів апеляційної інстанції вважає можливим використати своє дискреційне право шляхом зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, а саме у розмірі нарахованої позивачем після 24.02.2022 пені в загальній сумі 486648,25грн.

У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафні санкції в загальному розмірі 500447,83грн, з яких: 224768,04грн пені та 275679,79грн штрафу.

За наведених мотивів апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 486648,25грн, однак помилково виходив з того, що наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання, строк виконання якого сплив до дати настання таких обставин, що призвело до помилкового висновку місцевого суду про відмову у задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій в розмірі 500447,83грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 500447,83грн, з яких: 224768,04грн пені та 275679,79грн штрафу. В задоволенні вимог щодо стягнення пені в розмірі 486648,25грн слід відмовити.

Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що апеляційна скарга ТОВ "Оператор ГТС України" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 про відмову у задоволенні позову щодо стягнення 987096,09грн підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 500447,83грн із прийняття в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. В решті рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що суд частково задовольняє апеляційну скаргу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, розподіляються між сторонами пропорційно до задоволених вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" про стягнення 987096,09грн скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" (61052, м.Харків, вул. Мала Панасівська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44, ) 500447,83грн, з яких: 224768,04грн пені та 275679,79грн штрафу.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 у справі №922/1061/23 - залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" (61052, м.Харків, вул. Мала Панасівська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44, ) 7506,72грн судового збору за подання позовної заяви та 11260,08 судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.11.2023.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов