ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Справа № 926/3427/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча

секретар судового засідання Голіней Я.І.

представники сторін:

позивача: Іванов С.В

відповідача: Фуркал С.О.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері»

до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради

про стягнення боргу в сумі 506336,69 грн.

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про 394099,94 грн інфляційних втрат та 66062,76 грн 3 % річних, що нараховані за період з 10.092020 по 19.07.2023, 46173,05 грн пені, нарахованої за період 10.09.2020 по 10.03.2021.

Позов обґрунтований тим, що Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради у встановлений договором підряду №93/17 від 10.11.2017 (далі договір №93/17) строк за виконані позивачем підрядні роботи не розрахувався, у зв`язку з чим останній звернувся до суду.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2023 по справі №926/2212/20 позов задоволено частково та стягнуто з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» 109484,04 грн основного боргу та 1642,26 грн судового збору, у решті вимог про стягнення 661370, 82 грн відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 у справі 926/2212/20 рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.07.2023 скасовано та ухвалене нове рішення, яким стягнуто з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» 770854,86 грн.

Оскільки відповідачем не сплачено встановлену судовим рішенням суму боргу, позивач відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 394099,94 грн інфляційних втрат, 66062,76 грн 3 % річних та 46173,05 грн пені, нарахування якої передбачено умовами договору №93/17.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 у справі №926/2212/20 встановлено, що акт приймання виконаних будівельних робіт за березень-серпень 2020 року підлягає оплаті відповідачем.

З урахуванням умов договору №93/17 відповідач вважає, що кінцевий термін підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за березень-серпень 2020 року 31.08.2020, а оплата повинна бути проведена до 10.09.2020 включно. Таким чином, розрахунок інфляційних, 3% річних та пені починається з 11.09.2020, а не з 10.09.2020, як заявлено в позовній заяві.

Здійснивши розрахунок заборгованості відповідач вважає зазначив, що:

- згідно проведеного розрахунку за період з 11.09.2020 по 19.07.2023 інфляційні втрати становлять 387110,22 грн, 3% річних - 65999,59 грн;

- розрахунок пені проведено позивачем за період з 10.09.2020 по 10.09.2021, чим порушено ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано;

- позивач пропустив річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені в сумі 46173,05 грн;

- пеня по договору №93/17 за період з 11.09.2020 по 10.03.2021 становить 45920,31 грн, в підтвердження чого надав свій розрахунок.

Представник позивача 10.10.2023 надав суду уточнений розрахунок, згідно якого за період з 11.09.2020 по 19.07.2023 інфляційні втрати становлять 387110,22 грн, 3 % річних - 65999,58 грн, пеня за період з 11.09.2020 по 11.03.2021 - 46194,86 грн.

В поясненнях на позов від 02.11.2023 представник позивача зазначив, що порушення прав та інтересів ТОВ «ЛК Машинері» та виникнення у відповідача обов`язку здійснити оплату виконаних робіт по договору №93/17 має місце з моменту ухвалення постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 по справі №9262212/20.

Протягом 2020-2023 років в Україні діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, на період якого строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжувались на строк дії такого карантину.

ІІ. Рух справи у суді

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 року позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 09.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк у 10 календарних днів з дня вручення ухвали для усунення її недоліків - надання доказів відправлення (вручення) відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами та надання доказів сплати судового збору.

01.09.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази направлення позовної заяви та доданих до неї додатків відповідачу та докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 26.09.2023.

26.09.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 26.09.2023 оголошено перерву до 11.10.2023.

10.10.2023 представник позивача надав уточнені розрахунки щодо спірної суми боргу. Заяви про зменшення позовних вимог не надходило.

Ухвалою суду від 11.10.2023 засідання з розгляду справи по суті відкладено на 02.11.2023.

02.10.2023 від представника позивача надійшли пояснення по справі.

У судовому засіданні 02.11.2023 оголошено перерву до 06.11.2023.

Присутній в судовому засіданні 06.11.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та в порядку ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зробив заяву про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів в підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно здійсненого ним розрахунку, в частині стягнення пені позов не визнав з посилання на сплив позовної давності.

III. Фактичні обставини справи, встановлені судом

10.11.2017 між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» (надалі - підрядник) укладено договір підряду №93/17, на умовах якого підрядник, відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору, зобов`язується виконати роботи з будівництва зливово-каналізаційних та водопровідних мереж по вул. Заставнянській мікрорайону "Роша" в м. Чернівцях (II черга), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 3.1 договору №93/17 - договірна ціна визначається на підставі кошторису та не повинна відрізнятися від змісту пропозиції переможця процедури закупівлі, є динамічною в межах кошторисної вартості та становить 6 850,000 тис. грн. з ПДВ і є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), ліміт асигнувань на 2017 рік становить 488,000 тис. грн. з ПДВ. Джерело фінансування кошти міського бюджету.

Відповідно до пункту 4.2 договору №93/17.оплата виконаних робіт проводиться на підставі актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідок про їх вартість (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками замовника-розпорядника коштів та підрядника.

За умовами, які викладені в пункті 4.4 договору №93/17, акти приймання виконаних робіт готує Підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника-розпорядника коштів не пізніше 20 числа звітного місяця. Уповноважений представник замовника-розпорядника коштів протягом трьох днів перевіряє виконану роботу та правильність застосування розцінок і підписує їх в частині фактично виконаних обсягів робіт. Замовник-розпорядник коштів зобов`язується протягом 10 календарних днів з моменту підписання належно оформленого акту приймання виконаних робіт прийняти рішення про оплату за виконані роботи та подати доручення на здійснення платежу органу Державної казначейської служби України.

Пунктом 5.1 договору №93/17 визначений строк виконання робіт підрядником не пізніше 01 червня 2018 (включно).

Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником-розпорядником. Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у Договір підряду (пункти 5.4 та 5.5).

За умовами підпунктів 6.3.3 та 6.3.5 договору №93/17 підрядник наділений правом своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за якісно виконані роботи та має інші права, передбачені договором підряду, цивільним і господарським кодексами України, загальними умовами укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві та іншими актами законодавства.

Пунктом 8.1 договору №93/17 передбачено, що порушення зобов`язань за договором підряду є підставою для застосування санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором підряду.

Згідно пункту 8.4 договору №93/17 за невиконання або неналежне виконання зобов`язання замовник несе відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 11.1 договору №93/17 визначено, що він діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше 31.12.2018 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2023 у справі №926/2212/20 задоволено частково позов ТОВ "ЛК Машинері" до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про стягнення боргу за договором підряду № 93/17 в сумі 770854,86 грн, стягнуто з Департаменту 109484,04 грн основного боргу та 1642,26 грн судового збору, у решті вимог про стягнення основного боргу в сумі 661370,82 грн у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023, яка набрала законної сили, рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2023 у справі №926/2212/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позов ТОВ "ЛК Машинері" до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про стягнення боргу за договором підряду № 93/17 в сумі 770854,86 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач необґрунтовано відмовився від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за березень-серпень 2020 року, який отриманий відповідачем 27.08.2020, оскільки в матеріалах справи наявні докази в підтвердження надання вказаних у спірному акті послуг.

Факт отримання акту приймання виконаних будівельних робіт за березень-серпень 2020 року 27.08.2020 відповідач не заперечив.

Доказів погашення боргу за договором № 93/17 в сумі 770854,86 грн суду не надано.

Оскільки відповідач вчасно не сплатив 770854,86 грн. основного боргу, позивач за порушення строків здійснення платежу за виконані роботи на підставі п. 8.4 договору № 93/17 просить стягнути з відповідача 46173,05 грн пені, а відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України - 394099,94 грн інфляційних втрат та 66062,76 грн. 3 % річних.

IV. Позиція суду по суті спору

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 по справі №926/2212/20 встановлено факт неналежного виконання відповідачем по справі перед позивачем зобов`язань з оплати вартості виконаних робіт по договору підряду № 93/17 від 10.11.2017.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми коштів (боргу), не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду виклала такий правовий висновок: "Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків".

Судом встановлено, що відповідач 27.08.2020 отримав акт приймання виконаних будівельних робіт за березень-серпень 2020 року.

Згідно умов договору №93/17 відповідач протягом трьох днів (до 31.08.2020 включно, з урахуванням того, що 30.08.2020 вихідний день) повинен був перевірити виконану роботу, підписати акт в частині фактично виконаних обсягів робіт та протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту приймання виконаних робіт (у строк до 10.09.2020 включно) прийняти рішення про оплату за виконані роботи.

Враховуючи, що відповідач не оплатив виконану роботу у встановлений договором №93/17 строк (до 10.09.2020 включно), суд дійшов висновку, що з відповідача на підставі здійсненого судом за допомогою програми "IpLex" розрахунку слід стягнути 387110,22 грн інфляційних втрат та 65999,59 грн 3% річних за період з 11.09.2020 по 19.07. 2023.

В частині стягнення 6989,72 грн інфляційних та 63,17 грн 3% річних слід відмовити, оскільки порушення відповідачем грошового зобов`язання мало місце з 11.09.2020, а не з 10.09.2020, як зазначено позивачем в розрахунку вищевказаних сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Згідно пункту 8.4 договору №93/17 за невиконання або неналежне виконання зобов`язання замовник несе відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 46173,05 грн пені за період з 10.09.2020 по 10.03.2021.

Згідно здійсненого судом розрахунку за допомогою програми "IpLex" сума пені за період з 11.09.2020 по 11.03.2021 становить 46194,86 грн.

Враховуючи, що суд згідно ч.2 ст. 237 ГПК України не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, з відповідача слід стягнути 46173,05 грн пені, як це просить позивач.

Щодо спливу позовної давності до вимог про стягнення пені

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої з урахуванням внесених до неї в подальшому змін, зокрема постановами Кабінету Міністрів України №215 від 16 березня 2020 року та №239 від 25 березня 2020 року, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року.

Дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, безперервно продовжувалася згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 291 від 22 квітня 2020 року, №343 від 04 травня 2020 року, № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року, № 855 від 11 серпня 2021 року, № 981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року та №383 від 25 квітня 2023 року.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25 квітня 2023 року дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Суд зазначає, що з 12.03.2020 (дата початку карантину) і до 30.06.2023 (останній день карантину) перебіг позовної давності був зупинений, тож до моменту звернення з даним позовом до суду річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені не сплив, що спростовує відповідні заперечення відповідача.

V. Розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 7595,10 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №ПН97746С1 від 01.09.2023.

Враховуючи, що позов задоволено частково, судовий збір пропорційно задоволеним витратам у розмірі 7489,24 грн слід покласти на відповідача, з вини якого виник даний спір.

Керуючись статтями 2, 12, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, код 44327100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» (58029, м. Чернівці, проспект Незалежності 106, оф. 217-Б, код 39172006) 387110,22 грн інфляційних втрат, 65999,59 грн 3% річних, 46173,05 грн пені та 7489,24 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв