УХВАЛА

м. Київ

31.10.2023Справа № 910/10691/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" про розподіл судових витрат у справі №910/10691/23

За позовом Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект"

до Корпорації "ТСМ Груп"

про стягнення 1675958,06 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Барчук А.В.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Корпорації "ТСМ Груп" (далі - відповідач) про стягнення 2523458,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором на виконання проектних робіт №17/18-ХІЕП від 30.01.2019 не здійснив своєчасної оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 2135160,00 грн, пеню у розмірі 301057,56 грн, 3% річних у розмірі 24744,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 62496,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 відкрито провадження у справі №910/10691/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 847500,00 грн закрито.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 затверджено мирову угоду від 29.09.2023, укладену між Акціонерним товариством "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" та Корпорацією "ТСМ Груп" у справі №910/10691/23.

17.10.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат у справі №910/10691/23, у якій останній просить суд вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 року призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 31.10.2023.

30.10.2023 року через відділ діловодства суду надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких відповідач наголошує на необґрунтованості поданої заяви та зауважує, що порядок та сума відшкодування судових витрат вже передбачені умовами укладеної між сторонами мирової угоди від 29.09.2023 року, яка затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року, жодних інших не вирішених питань між сторонами не залишилося.

У судовому засіданні 31.10.2023 представник позивача подану заяву підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача, у свою чергу, в судове засідання, не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про що свідчить подання заперечень, причини неявки суду не повідомив.

Частиною 4 статті 244 ГПК України унормовано, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної заяви і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10691/23 проводити за його відсутності.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10691/23 щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 15000,00 грн витрат на правову допомогу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов такого висновку.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом, розподіл судових витрат здійснюється з врахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, частиною 5 статті 129 передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В силу приписів частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами частини 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Інститут мирової угоди врегульований главою 5 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, за приписами, частин 1, 4 статті 192 Кодексу, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

З аналізу наведених приписів Господарського процесуального кодексу України вбачається, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 05.10.2023 року через відділ діловодства суду надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди від 29.09.2023 у справі №910/10691/23, дослідивши зміст якої, судом було вирішено затвердити подану мирову угоду та закрити провадження у справі, про що постановлено ухвалу від 10.10.2023 року.

Тобто, шляхом взаємних поступок між Акціонерним товариством "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" та Корпорацією "ТСМ Груп" досягнуті домовленості щодо врегулювання спору у даній справі, за наслідком чого між сторонами укладено мирову угоду від 29.09.2023 року.

При цьому, за умовами пункту 3 мирової угоди від 29.09.2023 року, відповідач визнав та погодився компенсувати (відшкодувати) позивачу судові витрати по справі №910/10691/23, а саме 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, у розмірі 18925 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 94 копійки.

Частка "а саме" в українській мові, за академічним тлумачним словником, уживається для виділення, більшої конкретизації особи чи предмета, для підсилення ознаки, уточнення, підсилення обставин часу, місця, способу дії тощо.

Як вже було зазначено судом, згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що умовами пункту 3 мирової угоди, сторони на підставі взаємних поступок узгодили умови та порядок відшкодування судових втрат, які виражені лише у компенсуванні позивачу сплаченого ним судового збору при поданні позову.

Відтак, враховуючи, що під час укладення мирової угоди сторони погодили, які саме судові витрати з переліку визначеного статтею 123 Господарського процесуального кодексу України підлягають відшкодуванню, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що ними не було погоджено порядку розподілу витрат на професійну правничу допомогу протирічить умовам мирової угоди.

За таких обставин, з урахуванням дій сторін щодо врегулювання спору мирним шляхом, а також приписів частини 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що подана заява Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" суперечить досягнутим між сторонами домовленостям, адже позивачем без зауважень прийняті умови мирової угоди від 29.09.2023 року, за якими йому підлягають відшкодуванню лише судові витрати, які складаються з судового збору, а тому відсутні підстави відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" про ухвалення додаткового рішення відмовити.

2. Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст додаткової ухвали складено та підписано 14.11.2023.

Суддя Т.В. Васильченко