УХВАЛА

м. Київ

16.11.2023Справа № 910/17531/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Приватного підприємства «ШЕРИФ-ГБР» про видачу судового наказу за вимогою до фізичної особи-підприємця Церпіцької Тамари Михайлівни про стягнення 4 930,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ШЕРИФ-ГБР» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до фізичної особи-підприємця Церпіцької Тамари Михайлівни про стягнення заборгованості за договором № 506/КВ-1 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 01.01.2017 в розмірі 4 930,00 грн.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «ШЕРИФ-ГБР» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Так, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету (п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Заявник є юридичною особою, втім, як встановлено судом, усупереч вищенаведеним положенням, не зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та не вказав відомості про наявність у нього електронного кабінету.

Пунктом 2-1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Наведені обставини свідчать про невиконання заявником вимог абз. 1 ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, має наслідком відмову у видачі судового наказу.

За приписом частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 150 - 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству «ШЕРИФ-ГБР» у видачі судового наказу за вимогою до фізичної особи-підприємця Церпіцької Тамари Михайлівни про стягнення 4 930,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова