УХВАЛА

01 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 927/124/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 (колегія суддів: Яковлєв М. Л., Станік С. Р., Гончаров С. А.) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2023 (суддя Сидоренко А. С.) у справі

за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корюківської міської ради до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Мрія" про зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Гусарова А. В.,

відповідача - Навальнєв О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2023 року керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Корюківської міської ради (далі - Рада) про зобов`язання Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Мрія» (далі - Підприємство) повернути позивачеві безпідставно утримуване майно - земельну ділянку загальною площею 1 032,56 га, у тому числі 919,22 га - лісові землі, 2,2 га - сіножаті, 77,14 га - пасовища, 32,9 га - болота, 0,4 га - води, 0,7 га - інші землі.

2. На обґрунтування позовних вимог керівник Корюківської окружної прокуратури послався на те, що з 28.02.2006 відповідач утримує та зберігає земельну ділянку лісового фонду державної власності без достатньої правової підстави - укладеного відповідно до закону договору оренди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. Правовідносини сторін щодо правомірності користування відповідачем спірною земельною ділянкою були предметом розгляду у справі № 927/642/15 за позовом прокурора Корюківського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області та Підприємства, за участю третьої особи, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору, - Районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Корюківкаліс», третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Чернігівської обласної ради та Корюківської районної ради Чернігівської області, предметом розгляду в якій були позовні вимоги про:

- визнання недійсними розпоряджень Корюківської районної державної адміністрації від 03.10.2003 № 477 «Про передачу земель лісового фонду в оренду сільськогосподарським підприємствам», від 02.06.2004 № 277 «Про передачу земель лісового фонду в оренду», від 01.02.2005 № 26 «Про скасування розпоряджень голови райдержадміністрації» та від 28.02.2006 № 89 «Про передачу земель лісового фонду»;

- визнання недійсним договору оренди землі від 25.05.2004, укладеного між Корюківською районною державною адміністрацією та Підприємством, зареєстрованого у Корюківському районному відділі Чернігівської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у Державний реєстр земель унесено запис від 09.06.2004 № 1;

- зобов`язання Підприємства повернути земельну ділянку площею 1 032,56 га на території Савинківської сільської ради Корюківського району (за межами населеного пункту), яка перебувала у користуванні Підприємства на підставі договору оренди від 25.05.2004, у власність держави в особі розпорядника - Чернігівської обласної державної адміністрації.

4. 18.08.2015 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016, про задоволення позову.

5. 10.05.2016 Вищий господарський суд України прийняв постанову, якою скасував ці судові рішення, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. 04.07.2016 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 та Вищого господарського суду України від 11.04.2017, про відмову у позові.

7. У справі № 927/642/15 встановлено, що 26.10.2000 Чернігівська обласна рада прийняла рішення «Про припинення права постійного користування земельними ділянками лісового фонду колишніми колективними сільськогосподарськими підприємствами» відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» про припинення права постійного користування земельними ділянками лісового фонду колективними сільськогосподарськими підприємствами, що припинили свою діяльність у процесі реформування та про включення земельних ділянок площею 254,6 тис. гектарів до земель запасу.

8. 27.03.2001 ця ж сама рада прийняла рішення «Про надання в постійне користування земель лісового фонду» відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529, статей 9, 13 Лісового кодексу України та статей 11, 12, 19 Земельного кодексу України про надання земельних ділянок лісового фонду, які перебували у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, у постійне користування підприємствам (згідно з додатками №№ 1, 2) для ведення лісового господарства, у тому числі Комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству «Корюківкаліс» земельну ділянку лісового фонду загальною площею 17 802 га. Зобов`язано районні ради видати підприємствам, яким надаються земельні ділянки лісового фонду, державні акти на право постійного користування землею.

9. 21.08.2003 Корюківська районна державна адміністрація видала розпорядження № 419 «Про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації для передачі земель лісового фонду в оренду сільськогосподарським підприємствам» і заборонила виконувати проектні роботи з оформлення права користування земельними ділянками лісового фонду і проведення проектних лісовпорядкувальних робіт, зокрема, на території Савинківської сільської ради - 970,7 га, а також зобов`язала до 01.09.2003 передати керівникам сільськогосподарських підприємств матеріали лісовпорядкування щодо вказаних у цьому розпорядженні сільських рад. Цим розпорядженням надано керівникам сільськогосподарських підприємств, у тому числі Підприємству, дозвіл на розробку проектно-технічної документації для передачі в оренду земельних ділянок лісового фонду, які раніше знаходилися у користуванні цих господарств до реформування.

10. На підставі цього розпорядження голова Підприємства видав наказ від 26.09.2003 № 72 про створення при Підприємстві спеціалізованого лісогосподарського підрозділу.

11. 03.10.2003 Корюківська районна державна адміністрація видала розпорядження № 477 «Про передачу земель лісового фонду в оренду сільськогосподарським підприємствам», на підставі якого передано в оренду землі лісового фонду, зокрема, Підприємству - 970,7 га, розташованих на території Савинківської сільської ради, і зобов`язано керівників сільськогосподарських підприємств укласти договори на використання земель лісового фонду.

12. 29.12.2003 Савинківська сільська рада прийняла рішення, яким надала згоду на передачу 970,7 га земель лісового фонду в оренду Підприємству терміном на 25 років та зобов`язала керівника останнього укласти договір оренди на використання земель лісового фонду і нотаріально його засвідчити.

13. 25.05.2004 Корюківська районна державна адміністрація як орендодавець і Підприємство як орендар уклали договір оренди землі, згідно з яким останньому передано у строкове платне користування земельну ділянку для ведення лісового господарства, яка знаходиться на території Савинківської сільської ради, загальною площею 1 032,56 га, у тому числі лісові землі - 919,22 га, сіножаті - 2,2, пасовища - 77,14 га, болота - 32,9 га, води - 0,4 га, інші землі - 0,7 га. Договір укладений терміном на 25 років і зареєстрований 09.06.2004 у Корюківському районному відділі Чернігівської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що внесений запис № 1.

14. 02.06.2004 на виконання розпорядження Корюківської районної державної адміністрації від 03.10.2003 № 477 ця ж сама адміністрація видала розпорядження № 277 «Про передачу земель лісового фонду в оренду», яким з 11.06.2004 припинено користування Корюківським комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Корюківкаліс» земельними ділянками лісового фонду, зокрема земельною ділянкою, розташованою на території Савинківської сільської ради загальною площею 1 032,56 га, та передано її у довгострокове користування на умовах оренди без зміни її цільового призначення Підприємству, у тому числі лісові землі - 911,62 га, інші лісові землі - 7,6 га.

15. 06.08.2004 Корюківська районна державна адміністрація видала розпорядження № 371 «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації» про скасування розпорядження голови цієї ж адміністрації від 21.08.2003 № 419 «Про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації для передачі земель лісового фонду в оренду сільськогосподаським підприємствам» у частині надання дозволу для оформлення проектно-технічної документації для передачі земель лісового фонду в оренду, зокрема Підприємству.

16. 01.02.2005 Корюківська районна державна адміністрація видала розпорядження № 26 «Про скасування розпоряджень голови райдержадміністрації» про скасування розпорядження від 03.10.2003 № 477 у частині передачі земель лісового фонду, зокрема Підприємству, та розпорядження від 02.06.2004 № 277.

17. 22.04.2005 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі № 1/33, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2005, за позовом Корюківської районної державної адміністрації до Комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Корюківкаліс» про вилучення самовільно зайнятих земельних ділянок лісового фонду, розташованих на території Савинківської сільської ради - 970,7 га, з користування відповідача.

18. 28.02.2006 Корюківська районна державна адміністрація видала розпорядження № 89 «Про передачу земельних ділянок лісового фонду» про передачу вилучених на підставі названого судового рішення земельних ділянок лісового фонду загальною площею 970,7 га, розташованих на території Савинківської сільської ради, Підприємству як правонаступнику Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Коцюбинського.

19. У Книзі 4 записів державної реєстрації договорів оренди зроблено запис про скасування запису від 09.06.2004 № 1, на підставі якого зареєстрований договір оренди від 25.05.2004, унаслідок визнання недійсним договору від 25.05.2004 на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.08.2015 у справі № 927/642/15, що відображено у наданому прокурором листі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 16.08.2022 № 10-25-0.2-2518/2-33.

20. З огляду на скасування запису від 09.06.2004 № 1, згідно з яким зареєстрований договір оренди від 25.05.2004, а також враховуючи, що після прийняття розпорядження Корюківської районної державної адміністрації від 28.02.2006 № 89 «Про передачу земельних ділянок лісового фонду» не укладений і не зареєстрований новий договір оренди спірних земельних ділянок, керівник Корюківської окружної прокуратури вважає, що у відповідача не виникло речове право користування землями лісового фонду і він з 28.02.2006 їх утримує та зберігає без достатньої правової підстави - укладеного відповідно до закону договору оренди.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

21. 18.04.2023 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023, про відмову у задоволенні позову. Суди послалися на те, що відповідач користується земельною ділянкою на підставі договору оренди землі, укладеного 25.05.2004 між ним та Корюківською державною адміністрацією. При цьому суд спростував посилання Прокурора на те, що цей договір визнаний недійсним Господарським судом Чернігівської області, про що 18.08.2015 ухвалено рішення у справі № 927/642/15, оскільки це рішення скасоване постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016.

Короткий зміст касаційної скарги

22. Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури (далі - Прокурор) у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

23. Визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Прокурор зазначив, що суди ухвалили рішення без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 7.10, 7.11, 7.22 постанови від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17.

24. Прокурор звернув увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги копії сторінок з Книги 4 записів державної реєстрації договорів оренди про скасування запису від 09.06.2004 № 1, на підставі якого зареєстрований договір оренди від 25.05.2004. Вважає, що суди не надали оцінки доводам позовної заяви щодо припинення за Підприємством права користування земельною ділянкою.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

25. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу та письмових поясненнях просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки своє право користування земельними ділянками підтверджує зареєстрованим у встановленому порядку договором оренди землі від 25.05.2004, тоді як чинне законодавство не встановлює недійсності, припинення або розірвання договору оренди землі у випадку скасування районною державною адміністрацією свого розпорядження про передачу земельної ділянки в оренду.

Позиція Верховного Суду

26. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

27. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 викладено правову позицію, відповідно до якої на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

28. Як зазначалося раніше, 18.08.2015 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі № 927/642/15, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016, про задоволення позову у частині, зокрема, про визнання недійсним договору оренди землі від 25.05.2004, укладеного між Корюківською районною державною адміністрацією та Підприємством, зареєстрованого у Корюківському районному відділі Чернігівської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у Державний реєстр земель унесено запис від 09.06.2004 № 1. Після цього цей запис скасований.

29. 10.05.2016 Вищий господарський суд України прийняв постанову, якою скасував ці судові рішення, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

30. 04.07.2016 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 та Вищого господарського суду України від 11.04.2017, про відмову у позові.

31. Оскільки у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, на яку посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження, Велика Палата Верховного Суду вказала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, то суди попередніх інстанцій зробили висновок, що наявний у Книзі 4 записів державної реєстрації договорів оренди запис про скасування запису від 09.06.2004 № 1 унаслідок скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.08.2025 у справі № 927/642/15, став таким, що фактично не відповідає дійсності. Цей договір не розірваний і не припинений, а тому суди відмовили у позові, зробивши висновок, що відповідач користується спірною земельною ділянкою на підставі договору.

32. Разом з тим Прокурор у касаційній скарзі наголошує на тому, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 7.10, 7.11, 7.22 постанови від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17.

33. Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що, на відміну від цієї справи, спір у справі № 922/2416/17 виник з правовідносин звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру, яка належала на праві власності відповідачу та була предметом іпотеки за договором іпотеки) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом продажу позивачем будь-якій особі з правом на укладання від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, у тому числі з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання позивачу всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки.

34. Місцевий господарський суд ухвалив рішення, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду, про відмову у позові. Судові рішення мотивовані тим, що позивач звернувся до суду з вимогами кредитора у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця, його вимоги внесені до реєстру кредиторів, таким чином, позивач реалізував своє право на задоволення кредиторських вимог за рахунок заставного майна у справі про банкрутство. Іпотека спірного нерухомого майна припинилась у зв`язку з його реалізацією в межах процедури банкрутства. Результати публічних торгів (аукціону), оформлені протоколом та договором купівлі-продажу, позивачем не оскаржувались та є дійсними. Тому у позивача на момент вирішення спору у цій справі не було права заставодержателя, за відсутності якого унеможливлюється кореспондуючий цьому обов`язок іпотекодавця задовольнити вимоги за рахунок заставного майна, а отже, у позивача відсутнє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Суди також дійшли висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту його прав іпотекодержателя, оскільки відсутні докази реалізації позивачем права позасудового врегулювання, передбаченого пунктом 27 договору іпотеки.

35. Верховний Суд прийняв постанову, якою змінив ці судові рішення лише в мотивувальних частинах. Зокрема, у пунктах 7.10, 7.11, 7.22 постанови від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, на які посилається Прокурор у касаційній скарзі, зазначивши: «Велика Палата Верховного Суду також відхиляє доводи про те, що в разі скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі скасованого рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису; це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису до Державного реєстру іпотек; договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Як зазначено вище, виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню.

Означена конкретизація висновків полягає у такому:

- скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження».

36. Утім, посилання Прокурора на те, що оскаржувані судові рішення у справі, що розглядається, суперечать правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, не беруться до уваги, оскільки вони сформульовані Великою Палатою Верховного Суду не у подібних правовідносинах.

37. Отже, цитування Прокурором окремих висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у наведених вище пунктах постанови від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, тоді як інші аргументи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень в оскаржуваних частинах, оскільки вони зводяться до необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 300 ГПК України не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися, що є підставою для закриття касаційного провадження у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Судові витрати

39. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2023 у справі № 927/124/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач