ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Справа № 915/42/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) - Сорокопуд І.В.

від відповідача (представник відповідача) - Павленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон", , юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, 9-Б, електронні адреси: , ,

до відповідача: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", 54001, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 27,електронні адреси: ,

про: стягнення 2904,27 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство (ТОВ СП) "НІБУЛОН" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 06.01.2021 в якій просить стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" грошові кошти в розмірі 2904,27 грн перераховані за платіжним дорученням №60971 від 13.09.2018 та №64585 від 25.09.2018 (рахунок №МР-03856 від 29.08.2018, №04009 від 02.09.2018).

Позов обґрунтований безпідставним утриманням відповідачем спірних сум, сплачених позивачем, а саме збору за послуги служби регулювання руху суден, що були нараховані Позивачу помилково як збори для суден групи "А", тоді як належний Позивачу буксир «Нодарі Чантурія» належить до суден портофлоту групи "Е", які не є платниками збору за послуги регулювання руху суден, однак які Позивач був вимушений сплатити Відповідачу за виставленими ним рахунками за перехід буксиру «Нодарі Чантурія» з несамохідною баржею «НБЛ-020» від морського терміналу Позивача до зовнішнього рейду порту Миколаїв та у зворотному напрямку, здійсненого з 28.08.2018 по 29.08.2018 та з 31.08.2018 по 01.09.2018, оскільки Відповідач, що має монопольне становище в портовій галузі, без сплати Зборів перешкоджав би подальшій діяльності суден Позивача.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву №б/н від 06.01.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.01.2021 до суду від позивача надійшло клопотання від 11.01.2021 про долучення до матеріалів справи платіжного доручення про сплату судового збору.

18.01.2021 до суду від позивача надійшло клопотання з долученими документами на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2021.

Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.02.2021.

09.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив № 287 від 04.02.2021 на позовну заяву, в якій відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Вказує, що суть спору фактично зводиться до того, що ТОВ СП «Нібулон» вважає, що буксир «Нодарі Чантурія», який здійснював буксирування несамохідної баржі «НБЛ-020» на рейд порту (завантажену ячменем) та у зворотному напрямку, відносяться до групи Е, як судна портового флоту. Відповідачем віднесено вказані судна до групи А - вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі споруди. Судна, щодо яких подано позов - буксир «Нодарі Чантурія» та баржа «НБЛ-020» (завантажена ячменем), доставляли на рейд порту зерно з метою перевантаження його на борт іноземного судна на виконання зовнішньоекономічного контракту. Зазначені твердження відповідач обґрунтовує посиланням на приписи Тарифів на послуги з регулювання руху суден, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 03.12.2013 № 966, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.12.2013 за № 2139/24671 (далі ? Тарифи на послуги з регулювання руху суден, Наказ № 966), Міжнародну конвенцію з охорони людського життя на морі 1974 (СОЛАС-74), Інструкції про постійне нанесення маркування розпізнавального номера на судна, які мають право плавання під Державним Прапором України, затвердженої наказом Укрморрічфлоту від 11.06.2004 №159 (далі ? Інструкція № 159), Правила класифікації та побудови морських суден, видані Регістром судноплавства України (далі ? Правила класифікації), Правила надання послуг у морських портах України, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 № 348, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15.08.2013 за № 1401/23933. Відповідач вказує, що судно ТОВ СП «Нібулон» відноситься до групи А, так як здійснює вантажні операції, і відноситься до категорії «Вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі споруди» і до того ж воно здійснює комерційний вантажний рейс, що в будь-якому випадку відносить його до групи А також і відповідно до п. 2 Додатку 1 до Правил та Тарифів. Зазначає, що у справі № 5016/1700/2012 (14/76) судами всіх інстанцій було зроблено однозначний висновок, що «задіяні відповідачем буксири, баржі та плавкран здійснювали на рейді порту вантажні операції, отже нарахування відповідачеві корабельного та адміністративного зборів за ставками суден групи А є правомірним».

Крім того, відповідач вважає безпідставними посилання ТОВ "СП "Нібулон" на Висновок експерта № 01/11-2019 від 11.12.2019 та висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного дослідження №5278/5540-5541 від 27.06.2019, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства оскільки, згідно ч.2 ст.98 ГПК України, предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідач також указує, що в даному випадку не можуть бути застосованими положення ст. 1212 ЦК України ? оскільки вони стосуються збереження майна за відсутності достатніх правових підстав, а в даному випадку між сторонами виник правочин, навіть за відсутності укладеного в письмовій формі договору, оскільки обов?язки позивача виникли на підставі законодавства (т.2 а.с.1-111).

12 лютого 2021 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відповідь на відзив в якій вказує, що викладені у відзиві доводи та аргументи суперечать діючому законодавству України та фактичним обставинам справи. Порядок №316 є спеціальним нормативним актом, який встановлює порядок сплати та використання зборів за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України, портові збори та затверджує розмір портових зборів; Наказ №966 є спеціальним нормативним актом який встановлює порядок справляння та розмір збору із суден, що користуються послугами служби регулювання суден. Ні Порядок №316, ні Наказ №966, ні нормативні акти, на підставі яких вони прийняті, не передбачають застосування Інструкції № 159, на яку послалася філія "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ"; указана Інструкція № 159 відноситься до спеціальних нормативних актів і має суто вузьке застосування ? саме для реалізації мети, зазначеної в ній. Аналогічно, Правила класифікації, на які послався відповідач, ? застосовуються лише до вузького кола суден, які зазначені в 1.1.5 Правил в той час як Порядок №316 та наказ МІУ №966 застосовується як для суден під прапором України так і для іноземного флоту (точніше для всіх суден). ТОВ "СП "Нібулон" вважає доречними при вирішенні спору в даній справі користуватися визначеннями та ознаками вантажних суден, наведеними у Порядку №316 та Наказі № 966. Вказує, що у полі «призначення платежу» платіжного доручення №60971 від 13.09.2018 та №64585 від 25.09.2018 підставою для перерахування коштів було зазначено - договір №966 від 03.12.2013. Однак, Договір №966 від 03.12.2013 між сторонами ніколи не укладався, такий договір з ДП «АМПУ» відсутній - тому кошти за даним договором перераховані помилково. Твердження ДП «АМПУ», що правовідносини виникли із Закону - не відповідає фактичним обставинам справи та суцільному змісту нормативного акту - наказу МІУ №966. Судно групи Е (портофлот) не є платниками збору за послуги регулювання руху суден (Тариф №966). Тому даний нормативний акт не породжує для суден, зазначених в позові, зобов`язань по сплаті. Обов`язковість сплати такого тарифу (за послуги РРС), як і умови звільнення від його сплати, встановлені законодавством (наказ №966). Вважає, що у буксира «Нодарі Чантурія» та баржи «НБЛ-020» не виникає зобов`язань зі сплати тарифу за послуги РРС, оскільки дані судна за цим нормативно-правовим актом не є платником збору за послуги регулювання руху суден (Тариф №966). Буксир «Нодарі Чантурія» не класифіковане Регістром як «вантажне судно». Вказує, що відповідачем в запереченнях помилково було ототожнено самостійні терміни «вантажна операція/ «вантажне судно», які не є тотожними або синонімами і мають самостійне визначення і кваліфікуючі ознаки (це різні категорії), до того ж застосовуються до різних критеріїв «характеристика та ознака операції» та «вид судна» (т.2 а.с.112-146)

Ухвалою суду від 22.02.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 25.03.2021.

03 березня 2021 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що як вбачається з наданих до позовної заяви квитанцій за послуги РРС судна позивача йшли баржо-буксирним складом (буксир «Нодарі Чантурія» та баржа «НБЛ-020»). Вказує, що законодавець чітко визначив, що при нарахуванні зборів баржо-буксирним складом, караванам розмір збору має визначатись з умовного об`єму всього барже буксирного складу, каравану, а не їх окремих елементів. Отже буксир «Нодарі Чантурія» та баржа «НБЛ-020» з вантажем ячменю, які заходили в порт (рейд) для виконання вантажних операцій (виходили після виконання вантажних операцій) відповідно до Тарифів відноситься до групи А з відповідним стягненням збору (т.2 а.с.157-164).

Ухвалою суду від 25.03.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи документи; у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 20.04.2021.

19 квітня 2021 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав пояснення (т.2 а.с.210-215).

Ухвалою суду від 20.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

18 травня 2021 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на пояснення позивача (т.2 а.с.245-250).

Ухвалою суду від 14.06.2023, занесену до протоколу судового засідання розгляд справи було відкладено на 08.07.2021.

Ухвалою суду від 08.07.2021, занесену до протоколу судового засідання, за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 10 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 10.08.2021, занесену до протоколу судового засідання, клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на 02 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 02.09.2021, занесену до протоколу судового засідання, клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на 12 жовтня 2021 року та у вказаних ухвалах визначено, що розгляд справи №915/42/21 буде здійснено поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку, у «розумний строк».

Ухвалою суду від 12.10.2021, занесену до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 04 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 04.11.2021 зупинено провадження у справі №915/8642/21 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Верховного Суду справи №915/400/20.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжений Указами Президента.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 № 12/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 26 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 12.09.2023 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10 жовтня 2023 року та ухвалено розглянути справу №915/42/21 поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку у «розумний строк».

У судових засідання 10.10.2023 та 12.10.2023 за клопотанням позивача оголошувалась перерва.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що у Миколаївській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 30.10.2023 не відбулось з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Ухвалою суду від 30.10.2023 судове засідання призначено на 02 листопада 2023 року о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні 02.11.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

ТОВ "СП "Нібулон" є судновласником флоту у складі барж, буксирів та плавучих кранів, у тому числі буксиру - штовхача, теплоходу "Нодарі Чантурія", який зареєстрований під прапором України, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на судно від 19.07.2017 №634, виданим позивачу Державною службою України з безпеки на транспорті (т. 1, а.с.194).

У відповідності до класифікаційного свідоцтва від 05.09.2017 №311-08432-187 на буксир-штовхач "Нодарі Чантурія", виданого Регістром судноплавства України та дійсного до 05.09.2023, судно відповідає класу "KM + Ice B-R4-RS 3,0 AUT3 буксир» (т.1, а.с.195).

Також, ТОВ "СП "Нібулон" є судновласником баржі «НБЛ-020», яка зареєстрована під прапором України, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на судно від 09.06.2010 №524, виданим позивачу Інспекцією головного Державного реєстратора флоту України (т. 1, а.с.196).

У відповідності до класифікаційного свідоцтва від 23.07.2020 №313-05569-20 на баржу «НБЛ-020», виданого Регістром судноплавства України та дійсного до 02.06.2025, судно відповідає класу "K+ЗП2,5ЛП» (т.1, а.с.197).

За твердженнями позивача, підтвердженими відповідачем, буксир «Нодарі Чантурія» був задіяний в буксируванні несамохідної баржи НБЛ-020 до Зовнішнього рейду морського порту Миколаїв.

Як зазначає позивач, філією "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" при задіяні судна «Нодарі Чантурія» для буксирування несамохідної баржи НБЛ-020 на рейд порту та у зворотньому напрямку, були виставлені рахунки на оплату послуг служби регулювання руху суден, а саме:

1) Рахунок №МР-03856 від 29.08.2018 на суму 2 889,50 грн. з ПДВ, у тому числі 1074,47 грн. (109,06+965,41) за перехід буксиру «Нодарі Чантурія» з баржею «НБЛ-20» 28.08.2018 17:12 (Нібулон) - 29.08.2018 6:27(РДЛ ММП (1)) (т.1 а.с.17-18);

2) Рахунок №МР-04009 від 02.09.2018 на суму 3 659,58 грн. з ПДВ, у тому числі 1 829,80 грн. (75,78+670,80+109,95+973,27) за перехід буксиру «Нодарі Чантурія» з баржею «НБЛ-20» 31.08.2018 05:28 (РДЛ ММП (1)) - 01.09.2018 01:27(Нібулон) (т.1 а.с.22-23).

Указані вище рахунки філії "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" позивачем оплачені згідно платіжних доручень від 13.09.2018 №60971 на суму 2889,50 грн. та від 25.09.2018 №64585 на суму 3659,58 грн. (т.1, а.с. 28-29).

За твердженнями позивача, збір за послуги служби регулювання руху суден у сумі 1074,47 грн. за рахунком від 29.08.2018 №МР-03856 та у сумі 1829,80 грн. за рахунком від 02.09.2018 №МР-04009 філією "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" нараховані безпідставно та не підлягали оплаті ТОВ СП "Нібулон" ? оскільки указані збори буксиру «Нодарі Чантурія» нараховані як для судна групи "А", тоді як фактично судно належить до групи "Е" і звільнене від сплати збору за послуги регулювання руху суден.

Позивач звернувся до філії "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" з листом від 05.01.2020 №170/3-21/200, в якому просив про повернення коштів, отриманих по рахунку від 29.08.2018 № МР-03856 та по рахунку від 02.09.2018 №МР-04009, в порядку ст. 1212 ЦК України ? як таких, що отримані за відсутності достатніх правових підстав та є переплатою за послуги служби регулювання руху суден, оскільки буксир «Нодарі Чантурія» з баржею НБЛ-020 відноситься до групи Е у зв`язку з чим не є платником збору за послуги РРС (т.1 а.с.30-31).

Зазначене звернення ТОВ СП "Нібулон" відповідачем залишене без реагування та виконання, що зумовило звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

На думку позивача, те, що відповідач фактично відмовився від повернення ТОВ "СП "Нібулон" коштів, сплачених по безпідставно виставленим рахункам за спірний період, призвело до виникнення у ТОВ "СП "Нібулон" права на стягнення спірної суми з філії "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" в порядку ст.1212 ЦК України ? як майна, набутого та збереженого за відсутності достатньої правової підстави.

Так, правовідносини, що виникають між суб`єктами господарювання в морському порту, між суб`єктами господарювання та адміністрацією цього порту врегульовані як Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, норми яких встановлюють загальні правила щодо надання послуг, виконання робіт, перевезення тощо; так і спеціальними нормами: - відповідних транспортних кодексів, зокрема Кодексу торговельного мореплавства України; - Закону України "Про морські порти України" (далі - Закон про порти), що визначає правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України; - а також спеціальними нормами, що викладені в окремих підзаконних нормативних актах спеціалізованих міністерств тощо.

У відповідності до ч.1, 2 ст.3 Кодекс торговельного мореплавства України, держава здійснює регулювання торговельного мореплавства через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, інші центральні органи виконавчої влади та національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Згідно з цим Кодексом, іншими актами законодавства та міжнародними договорами України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, в межах своїх повноважень за участю заінтересованих центральних органів виконавчої влади розробляє та затверджує нормативно-правові акти з питань торговельного мореплавства, інструкції, правила перевезень вантажів, пасажирів, пошти і багажу, правила перевезень у прямому змішаному та прямому водному сполученні, які є обов`язковими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про морські порти України" законодавство про морські порти ґрунтується на Конституції України та складається з цього Закону, Кодексу торговельного мореплавства України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, Водного кодексу України, законів України "Про транспорт", "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Господарська діяльність у морському порту врегульована розділом IV Закону України "Про морські порти України".

Частинами 1, 2 ст.21 Закону України "Про морські порти України" визначено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню" №405 від 03.06.2013 до Переліку спеціалізованих послуг, що надається у морських портах суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню віднесено - регулювання руху суден.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про морські порти України", підпункту 4.3.24 підпункту 4.3 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 №581, підпункту "г" пункту 2 Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 (із змінами), постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 №405 "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню", Міністерством інфраструктури України було затверджено Тарифи на послуги з регулювання руху суден - наказ Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Тарифів на послуги з регулювання руху суден" від 03.12.2013 №966 (надалі - Наказ №966).

Пунктом 1.1. Наказу №966 визначено, що тарифи на послуги з регулювання руху суден (збір за послуги служби регулювання руху суден) справляються в морських портах / морських терміналах із суден, групи яких зазначені у додатку 1 до цих Тарифів.

В Додатку №1 до Наказу №966 наведена наступна таблиця:

"Групи суден, з яких справляється збір за послуги з регулювання руху суден

Вид суднаГрупи
Вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі спорудиГрупа А
Пасажирські судна; пороми; криголами, що не належать суб`єктам господарювання всіх форм власності, які здійснюють господарську діяльність у межах морського порту, та не орендовані нимиГрупа Б
Ліхтери, буксири, буксири-штовхачі, штовхачі, баржі (самохідні і несамохідні), річкові самохідні судна, включаючи судна типу "ріка - море", що заходять у порти р. Дунай, а також річкові самохідні судна, що заходять для подальшого перевантаження вантажів на морські судна і навпакиГрупа В
Несамохідні судна (крім барж)Група Г
Судна, що заходять вимушено, для постачання, карантинних потреб, а також судна, що прямують на ремонт на судноремонтні підприємства (бази) України; службові та військові судна; навчальні, навчально-виробничі судна при виконанні ними рейсів за навчальними планами навчальних закладів, на борту яких перебуває не менш як 50 курсантів, навчально-тренажерні судна; наукові, дослідні, швидкісні судна на підводних крилах, що виконують регулярні пасажирські рейси за розкладом у каботажному плаванні (крім прогулянкових і круїзних рейсів)Група Д
Інші судна (судна судноремонтного заводу, аварійно-рятувальні, підводно-технічні, технічні, госпітальні, гідрографічні, судна портового флоту, криголами, які належать суб`єктам господарювання всіх форм власності, що здійснюють діяльність у межах морського порту, а також орендовані ними, спортивні судна, приватні яхти, парусні судна, судна, які проходять ходові випробування, риболовні судна, що заходять без виконання вантажних операцій)Група Е
Примітки:

1. Під терміном "вимушено" треба розуміти заходження судна у морський порт / морський термінал у зв`язку із загрозою безпеці продовження плавання, життю або здоров`ю членів команди та пасажирів.

2. Судна груп В (буксири та баржі), Д та Е, що виконують комерційні вантажні рейси, належать до групи А.

3. Судна груп Д та Е, що виконують комерційні вантажопасажирські рейси, належать до групи Б".

За змістом положень Наказу №966 справляння збору за послуги СРРС, обумовлено віднесенням судна до тієї чи іншої групи згідно Додатку №1 до вказаного наказу.

При цьому, відповідно до Наказу № 966, Додатку № 1 до нього та Примітки 2 до Додатку №1, врегульовано порядок віднесення суден до певної групи, зміна категорії суден групи "Е" на судна групи "А" відбувається у разі виконання судном, що належить до групи "Е", комерційних вантажних рейсів.

Таким чином, віднесення судна до відповідної групи обумовлюється не типом та технічними характеристиками судна, відомості про що містяться в суднових документах, а комплексом та змістом портових операцій, що вчиняє судно в порту.

Суд враховує, що правила маркування суден згідно з Інструкцією про постійне нанесення маркування розпізнавального номера на судна, які мають право плавання під Державним Прапором України, затвердженої наказом Державного департаменту морського і річкового транспорту Міністерства транспорту України від 11.06.2004 №159 (далі - Інструкція №159) не можуть бути підставою для визначення групи судна (у спорах щодо підстав для сплати збору за послуги СРРС) з огляду на таке.

Так, Інструкція №159 встановлює вимоги щодо нанесення маркування розпізнавального номера на судна, які мають право плавання під Державним Прапором України, визначає порядок визначення місць на корпусі та суднових конструкціях для нанесення цього номера, а також розмір, формат та засіб постійного нанесення маркування розпізнавального номера, який є ідентифікаційним номером ІМО (Міжнародна морська організація), який, зокрема, використовується на міжнародному рівні для ідентифікації суден з метою підвищення безпеки на морі та запобігання забрудненню, а також надання допомоги для попередження морського шахрайства.

Таким чином, Інструкція №159 визначає правила маркування суден, з урахуванням, зокрема, відомостей в технічній документації про судно (суднових документах), тобто з урахуванням технічних можливостей і функцій, які допускаються для виконання, а не виконуються цим судном у конкретних правовідносинах та за конкретних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно рахунку №МР-03856 від 29.08.2018 було нараховано збір за послуги служби регулювання руху суден у сумі 1074,47 грн. (109,06 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (Н.Чантурія) = 812 (модуль судна) х 0,00399 (Миколаївська ставка) х 28,051217 (курс дол.) = 90,88 грн. (без ПДВ) х1,2 = 109,06 грн. (з ПДВ) + 965,41 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (НБЛ-020) = 7188 (модуль судна) х 0,00399 (Миколаївська ставка) х 28,051217 (курс дол.) = 804,51 грн. (без ПДВ) х1,2 = 965,41 грн. (з ПДВ)) при буксируванні 28-29.08.2018 буксиром "Нодарі Чантурія" несамохідної баржі «НБЛ-020» від терміналу ТОВ СП "Нібулон" до РД ММП (1).

У квитанції №9256 в рядку "мета переходу" вказано - буксирування (т.1 а.с.21).

Відповідачем згідно рахунку №МР-04009 від 02.09.2018 було нараховано збір за послуги служби регулювання руху суден у сумі 1 829,80 грн. (75,78 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (Н.Чантурія) = 812 (модуль судна) х 0,00275 (Очаківська ставка) х 28,279437 (курс дол.) = 63,15 грн. (без ПДВ) х1,2 = 75,75 грн. (з ПДВ) + 670,80 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (НБЛ-020) = 7188 (модуль судна) х 0,00275 (Очаківська ставка) х 28,279437 (курс дол.) = 559,00 грн. (без ПДВ) х1,2 = 670,80 грн. (з ПДВ) + 109,95 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (Н.Чантурія) = 812 (модуль судна) х 0,00399 (Миколаївська ставка) х 28,279437 (курс дол.) = 91,62 грн. (без ПДВ) х1,2 = 109,950 грн. (з ПДВ) + 973,27 грн. (Розмір плати за послуги СРРС (НБЛ-020) = 7188 (модуль судна) х 0,00399 (Миколаївська ставка) х 28,279437 (курс дол.) = 811,06 грн. (без ПДВ) х1,2 = 973,27 грн. (з ПДВ) при буксируванні 31.08.2018, 01.09.2018 буксиром "Нодарі Чантурія" несамохідної баржі «НБЛ-020» від РД ММП (1) до терміналу ТОВ СП "Нібулон".

У квитанції №9360 та №9399 в рядку "мета переходу" вказано - буксирування (т.1 а.с.24-25).

Позивач вказує, що філією "Дельта-лоцман" ДП "АМПУ" помилково нараховані у вказаних рахунках послуги з регулювання руху суден, оскільки збір за послуги регулювання руху суден обчислено для буксиру "Нодарі Чантурія" та несамохідної баржі «НБЛ-020» як для судна групи "А", тоді як фактично судно належить до групи "Е" і звільнено від сплати збору за послуги регулювання руху суден на підставі п.1 Примітки до Додатку №2 наказу Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Тарифів на послуги з регулювання руху суден" від 03.12.2013 №966.

Відповідно п.1 Примітки до Додатку №2 до Наказу №966 судна груп В, Г, Е (крім суден, які проходять ходові випробування) звільняються від сплати збору за послуги з регулювання руху суден.

Отже, у спірних правовідносинах порушено питання віднесення до груп "А" або "Е" буксира «Нодарі Чантурія», який здійснював буксирування несамохідної баржі «НБЛ-020» для здійснення вантажно/розвантажувальних робіт на рейді морського порту Миколаїв.

У відповідності до пунктів 2, 6, 13 частини першої 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України":

- акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;

- морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

- рейд визначений як частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд).

Щодо особливостей перевезення вантажу морським транспортом та здійснення операцій із завантаження/вивантаження/переміщення у межах морського порту, суд зазначає наступне.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1, ч.2 ст.18 Закону України "Про морські порти України" морський порт - це визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших, пов`язаних з цим видів господарської діяльності. Розділом IV "Господарська діяльність у морському порту" Закону України "Про морські порти України" врегульоване питання господарської діяльності у морському порту.

У межах морського порту функціонують суб`єкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням суден, пасажирів, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України "Про морські порти України", у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів, та інші послуги, передбачені законодавством.

Пункт 8 частини першої статті 1 Закону України "Про морські порти України", визначає об`єктами портової інфраструктури, зокрема, рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту тощо.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 та пункту 7 частини другої статті 6 Закону України "Про морські порти України", портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності; перелік портових операторів вноситься до Реєстру морських портів України.

Аналогічні положення містить також пункт 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 № 348 та пункт 1.5.9 Зводу звичаїв Морського порту Миколаїв, виданий на підставі наказу Голови державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від 25.05.2015 № 92.

ТОВ СП "НІБУЛОН" внесене до переліку портових операторів, операторів терміналів Реєстру морських портів та здійснює наступні види діяльності за КВЕД-2010: Вантажний морський транспорт; Пасажирський морський транспорт; Вантажний річковий транспорт; Пасажирський річковий транспорт; Складське господарство. Порт приписки суден позивача - порт Миколаїв. Вантажовідправником, вантажоодержувачем, вантажовласником, судновласником та перевізником зерна (вантажу) - є ТОВ СП "НІБУЛОН".

Згідно пункту 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348 (далі - Правила надання послуг у морських портах) вантажними операціями є операції з навантаження, вивантаження й перевантаження вантажу, завантаження і розвантаження транспортного засобу.

Пунктом 3.1 Правил надання послуг у морських портах України визначено, що вантажно-розвантажувальні роботи в морському порту здійснюють портові оператори, оператори терміналів на підставі договорів перевалки або інших договорів.

Портовий оператор або оператор термінала надають послуги з вантажних операцій з вантажами, що перевозяться водним, залізничним, автомобільним і трубопровідним видами транспорту, а також з інших пов`язаних з цим робіт за замовленням замовника на підставі договорів відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 3.2 Правил надання послуг у морських портах України).

У відповідності до пункту 3.3 Правил надання послуг у морських портах України, до послуг, пов`язаних з вантажними операціями, що можуть надаватися портовим оператором, оператором термінала, належать, зокрема:навантаження вантажів; вивантаження вантажів; переміщення вантажу; оформлення транспортних (перевізних) документів за заявкою замовника; інші роботи та послуги.

Відповідно до п.8.1, 8.3 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348, портові оператори (оператори термінала) здійснюють технологічні процеси ВО, що є сукупністю технологічних операцій, пов`язаних з передачею вантажів з одного виду транспорту на інший через склад, або минаючи його, на підставі такої робочої технологічної документації. Залежно від місця проведення ВО портові оператори (оператори терміналів) можуть здійснювати такі технологічні операції: складські, суднові, вагонні, автотранспортні, внутрішньопортові транспортні, передавальні, а також операції з навантаження (розвантаження) контейнерів.

Позивач є суб`єктом, включеним до Реєстру морських портів України, власником терміналів /портовим оператором/ стивідором/ оператором терміналу/суб`єктом, продукція (сировина) якого транспортується територією та акваторією порту суднами власного флоту. Таким чином, судна ТОВ СП "Нібулон" задіяні в забезпеченні технологічних процесів господарської діяльності підприємства як портового оператора / оператора терміналу є об`єктами портової інфраструктури (суднами портового флоту) незалежно від форми власності.

Щодо відмінностей у правовій природі та змісту між вантажною операцією судна портового флоту та комерційним вантажним рейсом цього судна Суд зазначає наступне.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.918 ЦК України ("Завантаження та вивантаження вантажу") передбачено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом вищенаведених норм, правовідносини завантаження/вивантаження виникають між суб`єктами за відповідним договором, чим забезпечується здійснення інших правовідносин, що виникають за окремим договором - перевезення вантажу.

Отже, сторони, які за договором здійснюють господарську діяльність щодо перевезення вантажу (перевізник, відправник, одержувач), перебувають в правовідносинах як перевезення, так і завантаження/вивантаження. Такі правовідносини можуть охоплюватись як одним договором, так і окремими договорами (перевезення та завантаження/вивантаження).

Водночас, суб`єкт (організація, підприємство транспорту, відправник/одержувач), що надає послуги (виконує роботи) завантаження/вивантаження транспортного засобу перевізника, використовуючи для цього власні транспортні засоби та механізми тощо, та перебуваючи в правовідносинах завантаження/вивантаження, однак не стає при цьому перевізником, який здійснює права/обов`язки з перевезення вантажу і є суб`єктом виконання вантажного комерційного рейсу.

Враховуючи вищевикладені положення, якими регламентовані правила надання послуг, пов`язаних з вантажними операціями, що можуть надаватися портовим оператором у морському порті (з навантаження/вивантаження/переміщення вантажів), а також враховуючи викладені висновки щодо відмежування правовідносин з перевезення вантажів (зокрема і морським видом транспорту) від правовідносин з завантаження/вивантаження, суд доходить висновку, що переміщення суден портового флоту у межах морського порту для здійснення вантажних операцій у межах надання в порту відповідних послуг суднам, що здійснюють вантажні перевезення (комерційні вантажні рейси) - без вчинення суднами портофлоту заходжень в/за межі цього порту, відбуваються у межах правовідносин з завантаження/вивантаження (стаття 918 ЦК України), а тому не є комерційним вантажним рейсом, що здійснюється у межах правовідносин з перевезення, у яких, згідно з Додатком № 1 до Наказу № 966 (збір за послуги СРРС), судна портофлоту відносяться до суден групи "А" (з яких справляються відповідні збори).

Таким чином, положення пунктів 1.2, 2.1, Додатків № 1 та № 2 до Наказу № 966 (збір за послуги СРРС) не передбачають справляння збору за послуги СРРС за проходження суднами портового флоту відповідними каналами при здійсненні ними вантажних операцій у межах господарської діяльності портового оператора, так як у такому разі судна портового флоту належать до суден групи "Е" (з яких не справляється відповідний збір, Додаток № 1 до Наказу № 966 (збір за послуги СРРС).

При цьому правила маркування суден згідно з Інструкцією №159 не можуть враховуватись у спорах щодо справляння збору за послуги СРРС, оскільки підстави для їх сплати, згідно з Наказом № 966, визначається не технічними характеристиками судна, а змістом відповідної операції, тоді як вантажна операція не є тотожною комерційному вантажному рейсу судна, як одна із ознак, що враховується при сплаті вказаного збору.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що буксир «Нодарі Чантурія», який з 28.08.2018 по 29.08.2018 та з 31.08.2018 по 01.09.2018 здійснював буксирування несамохідної баржі «НБЛ-020» від терміналу ТОВ СП "Нібулон" до Зовнішнього рейду морського порту Миколаїв та від Зовнішнього рейду морського порту Миколаїв до терміналу ТОВ СП "Нібулон", не виконувало у цих операціях комерційного вантажного рейсу у розумінні статті 909 Цивільного кодексу України та положень Примітки 2 Додатку № 1 до Наказу № 966, а виконувало роботи з навантаження/вивантаження/переміщення вантажів у розумінні статті 918 Цивільного кодексу України, а тому діяло як судно групи "Е", з яких не справляються збір за послуги з регулювання руху суден.

Відповідно до ст.1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Аналогічна позиція зазначена в висновках Верховного суду викладених в постанові від 13.04.2021 по справі №916/1936/20.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Судом взято до уваги, що сторонами в ході розгляду судової справи визнано і документально не спростовано відсутність укладеного Договору №966 від 03.12.2013, як підстави для виставлення рахунків №МР-03856 від 29.08.2018 та №МР-04009 від 02.09.2018.

Щодо наявності правових підстав для нарахування суднам позивача послуг з регулювання руху суден на підставі Наказу Міністерства інфраструктури України від 03.12.2013 №966, то приймаючи до уваги, що згідно п.1 Приміток до додатку №2 Наказу №966 судна групи Е звільнені від сплати збору за послуги з регулювання руху суден, то дані норми не породжують зобов`язань позивача по сплаті послуг з регулювання руху судна - буксир "Нодарі Чантурія" та баржі «НБЛ-020», які зазначені в рахунках №МР-03856 від 29.08.2018 та №МР-04009 від 02.09.2018 та, відповідно, набуття прав на кошти перераховані платіжним дорученням №60971 від 13.09.2018 та №64585 від 25.09.2018 в частині судна - буксир "Нодарі Чантурія" та баржі «НБЛ-020» в загальній сумі 2904,27 грн.

Сторони не заперечують, що договір №966 від 03.12.2013р. ними не укладався, а відтак така підстава здійснення платежу як "договір №966 від 03.12.2013" була відсутня взагалі.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем доведено як помилковість нарахування відповідачем збору за послуги СРРС та виставлення відповідних рахунків, так і помилковість здійснення оплати коштів в розмірі 2 904,27 грн. на підставі дог.966, тому вимоги позивача про стягнення надмірно сплаченої ним суми в розмірі 2 904,27 грн., як безпідставно набутих відповідно до положень статті 1212 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на необхідність врахування судом при розгляді даної справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.08.2021р. у справі №915/253/20, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.12.2021р. по справі №915/400/20, відступила від протилежної правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийнятої 30.08.2021р. у справі №915/253/20, щодо обов`язку портового оператора сплачувати канальний збір та збір за послуги служби регулювання руху суден за проходження належним йому суднами портфлоту каналами морського порту при здійсненні у морському порту вантажних операцій у межах господарської діяльності портового оператора.

Тому, судом врахована саме остання правова позиція Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена в постанові від 17.12.2021 у справі №915/400/20.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

(01135, м.Київ, пр-т Перемоги, буд.14, ) в особі Філії "Дельта-Лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, м.Миколаїв, вул.Лягіна, буд.27, код ЄДРПОУ ВП:38728507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (юридична адреса: 54002, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.1, ) 2 904,27 грн. грошових коштів та 2270,00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України

Повне рішення складено 13.11.2023.

Суддя Н.О. Семенчук