ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Справа№ 910/5768/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023

у справі № 910/5768/23 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни

про стягнення 29 160,00 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Семерик Н.П. про стягнення 29 160,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 466/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022, у зв`язку чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення 20 760,00 грн пені та 8 400,00 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 позов задоволено. Стягнуто з ФОП Семерик Н.П. на користь Військової частини 20 760,00 грн пені, 8 400,00 грн штрафу та 2 684,00 грн судового збору за подання позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у позовних вимогах відмовити.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення скаржник зазначив, що не отримував заявки на постачання товару, а довіреністю від 01.09.2022 він не уповноважував представника підписувати та отримувати заявки щодо поставки продукції за договором, тож прострочення поставки товару - відсутнє.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023, у складі колегії суддів: Гончаров С.А. (головуючий), Шаптала Є.Ю., Станік С.Р., відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про розгляд справи з повідомленням учасників справи; відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.09.2023 до суду надійшов відзив позивача із запереченнями на апеляційну скаргу.

Cуддя Станік С.Р. перебував у відряджені з 25.09.2023 по 28.09.2023, а з 29.09.2023 по 27.10.2023 у відпустці.

Cуддя Гончаров С.А. перебував у відряджені з 14.10.2023 по 24.10.2023, а з 25.10.2023 по 10.11.2023 у відпустці.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 07.09.2022 між Військовою частиною (замовник) та ФОП Семерик Н.П. (постачальник) укладено договір № 466/В33-2022 (далі - договір), умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:20-4 кава, чай та супутні продукція (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору ціна договору складає 1 200 000,00 грн без ПДВ.

Згідно п. 6.1 договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-а та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України, визначених заявкою замовника. Право власності на товар переходить від постачальника до замовника після прийняття товару на складі замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника на відповідній видатковій накладній (пункти 6.2, 6.7 договору).

Пунктом 11.1 договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану.

Додатком № 1 до договору сторони погодили специфікацію, якою визначили найменування товару, кількість, ціну, загальну суму в розмірі 1 200 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1 200 000,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 49 від 22.09.2022 на суму 120 000,00 грн, № 51 від 22.09.2022 на суму 240 000,00 грн, № 52 від 04.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 53 від 07.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 50 від 25.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 48 від 28.12.2022 на суму 120 000,00 грн.

Як зазначав позивач, на виконання умов договору він надав відповідачу заявку від 12.09.2022 на постачання товару, яка була отримана уповноваженою особою відповідача за дорученням від 01.09.2022 - Федоровим А.М. Однак відповідач не здійснив поставку товару у строки, визначені умовами договору, після отримання вказаної заявки, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначав позивач, на виконання умов договору він надав відповідачу заявку від 12.09.2022 на постачання товару, в якій було зазначено строки здійснення поставки, кількість товару та місце постачання. Така заявка була отримана уповноваженою особою відповідача за дорученням від 01.09.2022 - Федоровим А.М. , про що міститься підпис на заявці про отримання її нарочно цією особою.

В матеріалах справи наявне доручення б/н від 01.09.2022, яким відповідач уповноважив Федорова Анатолія Миколайовича представляти інтереси довірителя з правом здійснювати від імені довірителя наступні дії:

- представляти права та особисті інтереси в усіх відповідних органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, в будь-яких банківських установах України;

- складати, подавати, підписувати та отримувати від довірителя заяви, договори, накладні, довідки, листи, повідомлення, документи, окрім заявок щодо поставки товару пов`язані з діяльністю відповідача;

- підписання та складання будь-яких накладних пов`язаних зі здачею-прийманням партії товару за кількістю та якістю, у тому числі на право підписувати від імені відповідача акт розбіжностей, а також право на одержання від відповідача претензій щодо якості і кількості товару.

Довіреність видана строком до 24.12.2022 без права передоручення.

Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 229 ЦК України).

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст. 246 ЦК України).

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що на підставі довіреності б/н від 01.09.2022 відповідач не уповноважував Федорова А.М. на отримання заявок щодо поставки товару пов`язаних із діяльністю ФОП, то Федоров А.М. не був уповноваженим представником відповідача та не мав права отримувати від позивача заявок на виконання умов договору.

Водночас, умовами п. 6.1 договору визначено, що у заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару, а отже за відсутності вказаної інформації постачальник не мав би змоги виконати свої зобов`язання за договором.

Як вбачається з заявки від 13.09.2022, переданої Федорову А.М., в останній містилася інформація щодо місця постачання товару, його кількості та дати поставки товару товароодержувачу. При цьому, за видатковими накладними № 49 від 22.09.2022, № 51 від 22.09.2022 товар був поставлений вчасно згідно з умовами переданої відповідачу заявки; за іншими видатковими накладними місце поставки товару та його кількість також відповідають умовам наданої на виконання заявці.

Водночас, відповідачем у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив не зазначено підстав поставки товару за договором за відсутності відповідної заявки та обізнаності щодо умов поставки товару.

Таким чином, отримання заявки неуповноваженою особою не спростовує факту обізнаності відповідача про умови та строки поставки товару за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1 200 000 грн, що підтверджується видатковими накладними.

У зв`язку з несвоєчасною поставкою товару за видатковими накладними № 52 від 04.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 53 від 07.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 50 від 25.10.2022 на суму 240 000,00 грн, № 48 від 28.12.2022 на суму 120 000,00 грн., позивачем нараховано до стягнення з відповідача 20 760 грн пені та 8 400 грн штрафу.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

У пункті 8.3 договору сторони узгодили, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

Перевіривши здійснені розрахунки, апеляційний господарський суд встановив, що нараховані позивачем 20 760,00 грн пені за порушення строку поставки товару за період з 30.09.2022 по 03.10.2022 (накладна № 52 від 04.10.2022); з 30.09.2022 по 06.10.2022 (накладна № 53 від 07.10.2022); з 28.10.2022 по 24.10.2022 (накладна № 50 від 25.10.2022); з 21.09.2022 по 27.12.2022 (накладна № 48 від 28.12.2022) та штрафу 8 400,00 грн. (7 % від 120 000,00 грн) за прострочення поставки понад 30 календарних днів за накладною № 48 від 28.12.2022 на суму 120 000,00 грн., є такими, що ґрунтуються на умовах договору та нормах законодавства України, тож позов правомірно задоволено судом першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5768/23 залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік