УХВАЛА

м. Київ

08.11.2023Справа № 910/13461/22

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В., за участю секретаря судового засідання Горенюк Т.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про відстрочення/ розстрочення виконання рішення по справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення 327 782,16 грн, -

За участю представників:

від позивача: Погребняк Н.С. від відповідача (заявника): Гусєв П.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення відшкодування страхових виплат в сумі 278 745,93 грн, 3% річних в сумі 4169,73 грн та пені в сумі 44 866,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором №14/08/2014-ПЗ від 01.08.2014 в частині виплати відшкодування за надану медичним закладом медичну допомогу.

Ухвалою від 12.12.2022 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 11.01.2023.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав за печення, посилаючись на те, що позивачем, як медичним закладом, було здійснено витрати не передбачені Правилами добровільного медичного страхування "Стандарт" внаслідок чого, на думку відповідача, у останнього відсутні підстави для оплати таких витрат. Відповідачем наголошено, що про відмову у виплаті медичний заклад було повідомлено листами та надано акти виконаних робіт, по яким Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Інтер-Поліс" погоджується та визначає подіх страховими випадками. У відзиві також заявлено про застосування строків позовної давності.

11.01.2023 судом було відкладено розгляд справи на 01.02.2023.

01.02.2023 підготовче засідання було відкладено на 22.02.2023.

22.02.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.03.2023.

15.03.2023 судом було відкладено розгляд справи по суті на 05.04.2023.

Представником позивача у судовому засіданні було надано усні пояснення по суті справи, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

В судовому засіданні 05.04.2023 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позовних вимог.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 рішення суду було залишено без змін.

25.10.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №910/13461/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023, було видано наказ.

30.10.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про відстрочення/ розстрочення виконання рішення по справі.

В обгрунтування означеної заяви відповідач посилався на те, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" є акціонером Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс", частка якого в статутному капіталі товариства складає 50,0046%. Заявником вказано, що правлінням Акціонерного товариства "Українська залізниця" було принято рішення про перерахування страхових платежів працівників на страхове відшкодування у період дії воєнного стану страховим компаніям із компенсацією 50% страхових платежів. Означені обставини, на думку заявника, уноможливлюють виконання рішення у справі.

06.11.2023 до суду надійшли письмові заперечення щодо заяви відповідача від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії "Центр охорони здоров`я акціонерного товариства "Українська залізниця".

Представником заявника у судовому засіданні 08.11.2023 заяву було підтримано в повному обсязі.

Представником позивача проти задоволення заяви відповідача було надано заперечення.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про відстрочення/рострочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її часткового задоволення. При цьому, суд виходив з такого.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Тобто, суд звертає увагу заявника на те, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення на рік фактично призводить до порушення балансу інтересів сторін та повагу до власності.

Крім того, з приводу обставин стосовно посилання заявника на склад акціонерів Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс", суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наразі, судом враховано, що жодних доказів відсутності грошових коштів для виконання судового рішення у справі відповідачем до заяви додано не було. Невиконання іншими контрагентами відповідача своїх зобов`язань перед ним також ніяким чином не вказує на наявність виключних підстав для відстрочення/розстрочення виконання рішення у справі.

До того ж, слід звернути увагу на те, що рішення у справі №910/13461/22 було ухвалене від 05.04.2023, а отже, станом на момент вирішення заяви є таким, що не виконане боржником більш як півроку.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем наявності виключних обставин необхідних для відстрочення/розстрочення рішення у справі, внаслідок чого заява Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про відстрочення/ розстрочення виконання рішення підлягає залишенню судом без задоволення.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер-Поліс" про відстрочення/ розстрочення виконання рішення залишити без задоволення.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.11.2023.

Суддя В.В. Князьков