ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1022/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.

за участі секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Півницького Олександра Володимировича (м.Ковель Волинської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова"(с.Ялинівка Пулинського району Житомирської області)

про стягнення 207951,85грн.

ФОП Півницький Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Ялинівка Нова" заборгованості у розмірі 207951,85грн, яка виникла на підставі договору №71 від 27.10.2022 про перевезення вантажу автомобільним транспортом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №71 від 27.10.2022 в частині оплати послуг з перевезення вантажу.

Ухвалою суду від 13.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.10.2023.

Ухвалою суду від 16.10.2023 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 13.11.2023.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. В адресованому суду клопотанні від 31.10.2023 вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника за наявними у ній документами.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив; про час та місце розгляду справи по суті повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується підписом відповідача у повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.70).

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.10.2022 між ФОП Півницьким Олександром Володимировичем (перевізник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" (замовник/відповідач) укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №71 (а.с.8-13), за умовами якого перевізник зобов`язався доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник зобов`язується оплатити послуги в передбаченому цим договором порядку (п.1.1 договору).

Перевезення вантажу здійснюється перевізником на підставі заявки на перевезення вантажу (надалі-заявка), що підписується між сторонами даного договору (п.1.3. договору).

Відповідно до п.2.1. договору загальна сума договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг, відповідно до підписаних сторонами актів прийому-передачі наданих послуг за цим договором протягом строку його дії.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що ціна за виконання перевезення вантажу встановлюється згідно заявок на перевезення до цього договору згідно офіційного курсу НБУ української гривні до Євро на електронному порталі: https://minfin.com.ua/currency/nbu.

Згідно із п.6.1.1. договору, послуги перевізника, а також витрати, збори та інші платежі, здійснені перевізником на користь замовника і пов`язані з виконанням цього договору оплачуються замовником протягом десяти банківських днів, з моменту підписання наданих перевізником актів виконаних робіт, якщо інше не обумовлено у заявці.

Перевізник зобов`язаний надати замовнику рахунок-фактуру, акт наданих послуг, товарно-транспортну накладну (CMR), заповнену відповідно до вимог чинного законодавства України (6.1.3. договору).

Згідно із п.6.2.1. договору підписання акту виконаних робіт представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку щодо наданих послуг.

Пунктом 13.2. договору сторони узгодили, що документи в рамках цього договору вважаються належним чином надіслані/отримані з використанням засобів електронного зв`язку з/на наступних електронних адрес:

Електронна адреса замовника: ;

Електронна адреса перевізника: .

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу міжнародні транспортні послуги згідно заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №9, №10 від 08.11.2022, №11, №12 від 14.11.2022 (заявки є невід`ємною частиною договору №71 від 27.10.2022) за узгодженими умовами - місце завантаження: Рівненська область, м.Костопіль, вул.Бурова, 33; найменування вантажу: пшениця; місце розвантаження: м.Грубешів (Польща); термін оплати: 100% вартіості перевезення сплачується на користь перевізника протягом 3 (трьох) банківських днів після вивантаження, та надання перевізником сканкопій рахунку, актів виконаних робіт та CMR з відміткою про вивантаження (а.с.16, 20, 24, 28).

Як вбачається із міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) №14 від 09.11.2022, №15 від 09.11.2022, №25 від 15.11.2022, №26 від 15.11.2022, які містяться в матеріалах справи, позивачем здійснено перевезення відповідно до вказаних вище заявок відповідача. Вантаж в місці розвантаження прийнято без зауважень, що підтверджується наявністю підпису відповідальної особи та відтиском штампу вантажоодержувача у графі 24 накладних CMR (а.с.17, 21,25,29).

Загальна вартість послуг за виконані ФОП Півницьким О.В. перевезення склала 307 951,85грн, що підтверджується актом надання послуг №53-ЯН від 14.11.2022 на суму 79 843,05грн, №54-ЯН від 14.11.2022 на суму 87 213,60грн, №55-ЯН від 17.11.2022 на суму 74 796,80грн, №56-ЯН від 18.11.2022 на суму 75098,40грн, які підписані повноважними представниками перевізника та замовника без зауважень (а.с.14,18,22, 26).

Матеріалами справи підтверджено, що з метою здійснення оплати за виконані перевезення, позивач направив відповідачу електронною поштою сканкопії наступних документів: акт надання послуг №53-ЯН від 14.11.2022 на суму 79 843,05грн, рахунок на оплату №53 від 14.11.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №14 від 09.11.2022, акт надання послуг №54-ЯН від 14.11.2022 на суму 87 213,60грн, рахунок на оплату №54 від 14.11.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №15 від 09.11.2022, акт надання послуг №55-ЯН від 17.11.2022 на суму 74 796,80грн, рахунок на оплату №55 від 17.11.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №25 від 15.11.2022, акт надання послуг №56-ЯН від 18.11.2022 на суму 75098,40грн, рахунок на оплату №56 від 18.11.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №26 від 15.11.2022 (а.с.30-31).

Факт надання позивачем на користь відповідача транспортних послуг за вищенаведеними актами та заявками на загальну суму 307 951,85грн відповідачем не заперечено та не спростовано.

23.12.2022 відповідач в рахунок погашення заборгованості за виконані перевезення на підставі договору №71 від 27.10.2022, сплатив на рахунок позивача 100 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1601 (а.с.32).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за ним утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму (307 951,85-100 000,00) 207 951,85грн.

За вказаних обставин позивач звернуся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 207 951,85грн за надані послуги з перевезення вантажу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст.11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору №71 від 27.10.2022, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - це перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі. Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічні приписи містить ч.1 ст.307 ГК України.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.2 та ч.3 ст.909 ЦК України). Аналогічні приписи містить ч.2 ст.307 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторонами було узгоджено та підписано заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №9, №10 від 08.11.2022, №11, №12 від 14.11.2022, які є додатками до договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №71 від 27.10.2022.

Факт надання послуг на загальну суму 307 951,85грн за актами №53-ЯН від 14.11.2022, №54-ЯН від 14.11.2022, №55-ЯН від 17.11.2022 та №56-ЯН від 18.11.2022 підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними №14 від 09.11.2022, №15 від 09.11.2022, №25 від 15.11.2022, №26 від 15.11.2022, які містить відмітку про одержання вантажу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів ФОП Півницькому Олександру Володимировичу у розмірі 207 951,85грн за надані послуги з перевезення вантажу.

За вказаних обставин, суд вважає законною та обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у вказаному розмірі в примусовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 207 951,85грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Півницького Олександра Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" (вул.Шевченка, 1 Б, с.Ялинівка, Пулинський район, Житомирська область, 12043, )

на користь Фізичної особи-підприємця Півницького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

- 207 951,85грн основного боргу;

- 3119,28грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у справу;

2- позивачу (ІПН НОМЕР_1) (рек);

3- відповідачу () (рек) на адресу: 12043, Житомирська обл., Пулинський р-н, село Ялинівка, вул. Шевченка, будинок 1 Б.