ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" листопада 2023 р. Cправа № 902/1069/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.

за участю представників сторін:

позивача Ковальчук Д.Ю., ордер серії АЕ №1218599 від 08.08.2023;

відповідача Базалицький Р.В., ордер серії АВ №1087217 від 28.08.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМАН ІНВЕСТ" (вул. Івана Акінфієва, буд.18, оф.216, м. Дніпро, 49057)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАШ-КАЛИНА" (вул. Незалежності, буд.46, м. Калинівна, Калинівський р-н., Вінницької обл., 22400)

про стягнення 614 551,53 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМАН ІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАШ-КАЛИНА" про стягнення 614 551,53 грн., з яких 509 837,15 грн - штрафу, 85641,98 грн - пені, 9 284,04 грн - інфляційні збитки та 9 788,36 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №23/07/2019 від 23.07.2019, в частині своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 16.08.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1069/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.09.2023 року.

21.08.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду від 22.08.2023 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 11.09.2023 в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

11.09.2023 до суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує та просить відмовити; заява про застосування строку позовної давності та клопотання про зменшення штрафних санкцій.

На визначену судом дату в судове засідання 11.09.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 02.10.2023 о 14:30 год.

13.09.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 02.10.2023 в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду від 14.09.2023 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

25.09.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив.

На визначену судом дату в судове засідання 02.10.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами задовольнив клопотання позивача про витребування у відповідача доказів, зобов`язав відповідача надати витребуваний доказ суду, задовольнив клопотання відповідача про відкладення та відклав підготовче засідання на 16.10.2023 о 15:30 год.

02.10.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 16.10.2023 в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду від 03.10.2023 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

04.10.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

12.10.2023 від позивача до суду надійшли судові пояснення.

На визначену судом дату в судове засідання 16.10.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 08.11.2023 о 16:00 год.

17.10.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 08.11.2023 в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду від 18.10.2023 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

На визначену судом дату в судове засідання 08.11.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того до закінчення судових дебатів заявив усне клопотання про те, що докази понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу будуть подані до суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.11.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши присутній представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

23 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН ІНВЕСТ» (позивач, в договорі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОМАШ-КАЛИНА" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір поставки № 23/07/2019 (далі Договір).

За даним Договором Постачальник зобов`язується у порядку та строки, встановлені цим Договором постачати (передавати у власністю) Покупцю металопродукцію (далі по тексту - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти Товар, у порядку та строки встановлені Договором оплатити вартість Товару. Кожна партія Товару визначається Специфікацією, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1) в якій зазначається: найменування (асортимент, номенклатура за сортами, марками, типами, розмірами) кількість, ціна за одиницю, загальна сума Товару, що поставляється за цим Договором, а також умови, терміни поставки та оплати (п. 1.1. та п. 1.2. Договору).

Умови поставки Товару по кожній окремій партії обумовлюється Сторонами в Специфікаціях до Договору (п. 4.1. Договору).

Ціна Товару визначається на підставі узгодженої сторонами у Специфікації і може бути змінена за попереднім узгодженням сторін та зазначається у Специфікації до цього договору. Загальна сума цього Договору визначається сумою вартостей всіх партій Товару, поставленого на підставі рахунку - фактури та Специфікації до цього Договору (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).

Оплата Товару здійснюється Покупцем у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника у строк, вказаний у Специфікації до цього Договору (6.1. Договору).

Прийом - передача Товару оформлюється видатковою накладною та Товарно - транспортній накладній у випадку передачі Товару вантажоперевізнику Покупця (п. 7.2. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі невиконання або неналежного виконання Покупцем зобов`язань по оплаті за цим Договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості (п. 8.1. та п. 8.2. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до « 31» грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Якщо до закінчення строку дії даного Договору будь-яка із Сторін письмово не попередить іншу Сторону про припинення дії Договору або між Сторонами не буде укладено новий договір, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (п. 12.1. Договору).

На виконання умов договору між сторонами підписано ряд Специфікацій, а саме:

№1 від 23.07.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 393 220,00 грн без ПДВ, термін поставки протягом 3 календарних днів з моменту підписання Специфікації, оплата в розмірі 100% вартості на протязі 21 календарного дня;

№ 2 від 14.08.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 109 576,31 грн без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 7 916,66 грн без ПДВ, термін поставки на протязі 5 календарних днів, оплата 100% до 30.08.2019;

№ 3 від 23.08.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 413 700,68 грн без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 15 416,66 грн без ПДВ, термін поставки серпень 2019, оплата на протязі 30 календарних днів;

№4 від 17.09.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 539 728,75 грн без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 16 000,00 грн без ПДВ, термін поставки вересень 2019, оплата на протязі 30 календарних днів;

№ 3 від 18.02.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 368 239,60 грн без ПДВ, термін поставки лютий 2020, умови оплати: 350 000,00 грн - попередня оплата, решта від суми видаткової до 28.02.2020;

№7 від 12.03.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 212 443,00 грн без ПДВ, термін поставки березень 2020, оплата на протязі 30 календарних днів;

№14 від 09.12.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 259 333,32 грн без ПДВ, термін поставки грудень 2020, оплата вартості протягом 30 календарних днів;

На виконання умов договору та Специфікації №1 позивач 25 липня 2019 року згідно видаткової накладної № 35 та товарно-транспортної накладної № Р35 від 25.07.2019 року поставив відповідачу товар загальною вартістю 471864,00 грн.

На виконання умов договору та Специфікації № 2 позивач 15.08.2019 року згідно видаткової накладної № 85 та товарно-транспортної накладної № Р85 від 15.08.2019 р. поставив відповідачу товар загальною вартістю 131491,57 грн. 15 серпня 2019 року між Сторонами було підписано Акт наданих послуг № 89 щодо відшкодування транспортних послуг у сумі 9 499,99 грн.

На виконання умов договору та Специфікації №3 позивач 27.08.2019 року згідно видаткової накладної № 122 та товарно-транспортної накладної № Р122 поставив відповідачу товар загальною вартістю 496 440,82 грн. 27.08.2019 року між Сторонами було підписано Акт надання послуг № 122 на суму 18 499,99 грн. щодо відшкодування транспортних послуг.

На виконання умов договору та Специфікації №4 позивач 19.09.2019 року згідно видаткової накладної № 185 поставив відповідачу товар загальною вартістю 647 674,50 грн. 19.09.2019 року між Сторонами було підписано Акт надання послуг № 185 на суму 19 200,00 грн. щодо відшкодування транспортних послуг.

На виконання умов договору та Специфікації №3 позивач 20.02.2020 року згідно видаткової накладної № 100 та товарно-транспортної накладної № Р100 поставив відповідачу товар загальною вартістю 444 301,93 грн.

На виконання умов договору та Специфікації №7 позивач 12.03.2020 згідно видаткової накладної № 140 та товарно-транспортної накладної № Р140 поставив відповідачу товар загальною вартістю 254 931,60 грн.

На виконання умов договору та Специфікації №14 позивач 10.12.2020 згідно видаткової накладної № 499 та товарно-транспортної накладної № Р499 поставив відповідачу товар загальною вартістю 290 173,00 грн.

Відповідно до вище вказаних Специфікацій до договору відповідач мав здійснити оплату за отриманий товар в наступні терміни:

- до 15.08.2019 за видатковою накладною № 35 від 25.07.2019 на суму 471 864,00 грн

- до 30.08.2019 за видатковою накладною № 85 від 15.08.2019 р. на суму 131491,57 грн. та за Актом наданих послуг № 89 від 15.08.2019 на суму 9 499,99 грн.

- до 27.09.2019 за видатковою накладною № 122 від 27.08.2019 на суму 496 440,82 грн. та за Актом наданих послуг № 122 від 27.08.2019 на суму 18 499,99 грн.

- до 19.10.2019 за видатковою накладною № 185 від 19.09.2019 на суму 647 674,50 грн. та за Актом наданих послуг № 185 від 19.09.2019 на суму 19 200,00 грн.

- 350 000,00 грн попередня оплата решта до 28.02.2020 за видатковою накладною № 100 від 20.02.2020 на суму 444 301,93 грн.

- до 12.04.2020 за видатковою накладною № 140 від 12.03.2020 на суму 254 931,60 грн.

- до 10.01.2021 за видатковою накладною № 499 від 10.12.2020 на суму 290 173,00 грн.

При цьому відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019 з порушенням умов Специфікацій до вказаного Договору, а саме здійснив оплати:

- у сумі 471 864,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2480 від 23.08.2019 р. - за видатковою накладною № 35 від 25.07.2019 на суму 471 864,00 грн;

- у сумі 20 991,56 грн. згідно платіжної інструкції № 2647 від 06.09.2019 р., 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2650 від 09.09.2019 р., 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2706 від 13.09.2019 р., 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2738 від 17.09.2019 р. - за видатковою накладною № 85 від 15.08.2019 р. на суму 131 491,57 грн. та за Актом наданих послуг № 89 від 15.08.2019 на суму 9 499,99 грн;

- у сумі 34940,81 грн. згідно платіжної інструкції № 37 від 20.09.2019 р., 50 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 39 від 23.09.2019 р., 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2872 від 03.10.2019 р., 80 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 56 від 04.10.2019 р, 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2926 від 15.10.2019 р, 30 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3085 від 31.10.2019 р, 20 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3146 від 05.11.2019 р, 15 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3234 від 13.11.2019, 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3289 від 21.11.2019 р, 15 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3324 від 26.11.2019 р, 175 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3372 від 29.11.2019 р та 65 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 3418 від 03.12.2019 р - за видатковою накладною № 122 від 27.08.2019 на суму 496 440,82 грн. та за Актом наданих послуг № 122 від 27.08.2019 на суму 18 499,99 грн.

- у сумі 30 874,50 грн. згідно платіжної інструкції № 3456 від 12.12.2019, 16 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 3509 від 19.12.2019, 525,99 грн. згідно платіжної інструкції № 3514 від 19.12.2019, 48 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 3564 від 26.12.2019, 50 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 3621 від 27.12.2019, 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 44 від 14.01.2020, 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 378 від 12.02.2020, 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 427 від 17.02.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 475 від 18.02.2020, 350000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 478 від 18.02.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 490 від 19.02.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 508 від 20.02.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 531 від 21.02.2020 та 70 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 560 від 21.02.2020 - за видатковою накладною № 185 від 19.09.2019 на суму 647 674,50 грн. та за Актом наданих послуг № 185 від 19.09.2019 на суму 19 200,00 грн.

- у сумі 441 887,52 грн згідно платіжної інструкції № 670 від 26.02.2020 - за видатковою накладною № 100 від 20.02.2020 на суму 444 301,93 грн.

- у сумі 24 931,60 грн. згідно платіжної інструкції № 916 від 27.03.2020, 30 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1137 від 17.04.2020, 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1278 від 28.04.2020, 30 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1492 від 25.05.2020, 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1619 від 29.05.2020, 5 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1469 від 05.06.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1499 від 10.06.2020, 5 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1528 від 16.06.2020, 15 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1867 від 10.07.2020, 15 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1746 від 24.07.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1850 від 31.07.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1865 від 03.08.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 1898 від 04.08.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2074 від 21.08.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2156 від 02.09.2020, 10 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2276 від 10.09.2020 та 20 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2377 від 22.09.2020 - за видатковою накладною № 140 від 12.03.2020 на суму 254 931,60 грн.

- у сумі 29 017,30 грн. згідно платіжної інструкції № 3923 від 29.12.2020, 29 017,30 грн. згідно платіжної інструкції № 4194 від 26.01.2021 р., 87 051,90 грн. згідно платіжної інструкції № 4364 від 02.02.2021, 58 034,60 грн. згідно платіжної інструкції № 4459 від 05.02.2021, 43 525,95 грн. згідно платіжної інструкції № 4797 від 24.02.2021 та 43 525,95 грн. згідно платіжної інструкції № 4804 від 24.02.2021 - за видатковою накладною № 499 від 10.12.2020 на суму 290 173,00 грн.

З огляду на викладене відповідач повністю розрахувався за поставлений товар згідно зазначених Специфікацій по Договору поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019.

Разом з тим, відповідачем було порушено визначені вказані в Специфікаціях по Договору поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019 строки виконання зобов`язань щодо оплати Товару, що і стало підставою звернення позивача до суду про стягнення 509 837,15 грн - штрафу, 85641,98 грн - пені, 9 284,04 грн - інфляційні збитки та 9 788,36 грн - 3% річних.

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає позовні вимоги, зазначаючи, що сторони врегулювали оплату та узгодили графік оплати шляхом обміну листами, а саме у листі ТОВ «Агромаш-Калина» №365 від 18.11.2019 р. запропоновано графік оплати суми у розмірі 931 874.50 грн. В листі ТОВ «Леман Інвест» №297 від 19.11.2019 р. запропонувало врегулювати питання кредиторської заборгованості ТОВ «Агромаш-Калина» перед ТОВ «Леман Інвест» шляхом формування графіку платежів до 31.12.2019 р. У відповідь на лист перед ТОВ «Леман Інвест» ТОВ «Агромаш-Калина» листом №371 від 21.11.2019 р. повідомило, що погоджується на умови ТОВ «Леман Інвест».

З огляду на викладене, на переконання відповідача позивач діє не добросовісно, вимагаючи сплати штрафних санкцій всупереч своїй попередній поведінці.

Також відповідач зазначає про пропуск позивачем строків позовної давності.

За твердженням відповідача, позивач під час виконання договору не заявляв претензій щодо порядку оплати, а тепер після припинення з ним правовідносин подав позови з метою стягнення надмірних санкцій. Договір та зобов`язання по ньому вже давно виконанні, а вимоги позивача пов`язані з тим, щоб скористатись продовженням строків давності та стягувати надмірні штрафні санкції з компанії, яка в період агресії рф проти України надавала та намагається надалі надавати підтримку ЗСУ.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Окрім відзиву відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності та клопотання про зменшення штрафних санкцій.

У відповіді на відзив позивач спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначає, що сторони не змінювали строки оплати вартості поставленого позивачем Товару. Більше того, надані відповідачем досудова вимога позивача від 15.11.2019 р. та лист відповідача від 18.11.2019 р. стосувалися врегулювання порядку погашення простроченої заборгованості за поставлений Товар згідно видаткових накладних № 122 від 27.08.2019 р. та № 185 від 19.09.2019 р., а не інших видаткових накладних, вказаних у позовній заяві. Так, у досудовій вимозі позивача від 15.11.2019 р., останній вимагав від відповідача оплатити прострочену заборгованість за поставлений Товар на загальну суму 931874,50 гривень за видатковими накладними № 122 від 27.08.2019 р. та № 185 від 19.09.2019 р. Листом від 18.11.2019 р. відповідач визнав наявність вказаної простроченої заборгованості та вказав про графік погашення вказаної кредитної заборгованості. Тобто у вказаному листі відповідач повідомляє позивача про графік погашення існуючої заборгованості, а не зміни строку оплати вартості Товару, визначеного відповідними специфікаціями № 3 та № 4.

Крім того, у вихідній кореспонденції Позивача відсутній лист від 19.11.2019 р. № 297 про врегулювання кредиторської заборгованості, і тому позивач заперечує факт направлення відповідачу вказаного листа.

Крім того, позивач зазначає, що строки позовної давності не пропущені і відповідно відсутні підстави для обґрунтування поважності причин їх пропуску.

Також, позивач у відповіді на відзив спростовує твердження відповідача щодо наявності підстав зменшення штрафних санкцій про які просить відповідач у клопотанні.

З огляду на викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить статті 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 8.1 та п. 8.2 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі невиконання або неналежного виконання Покупцем зобов`язань по оплаті за цим Договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості.

До позовної заяви позивачем долучено розрахунок штрафу, пені, інфляційних та 3% річних.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, в межах вказаних позивачем періодів, помилок не виявив, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 509 837,15 грн - штрафу, 85641,98 грн - пені, 9 284,04 грн - інфляційні збитки та 9 788,36 грн - 3% річних, є правомірними та підлягають задоволенню, як такі що передбачені договором та законом.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до стягнення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

За вимогами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, що передбачено пунктом 1 частини другої ст. 258 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, оскільки штраф - це санкція, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється з дня невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за попередній рік до дня подання позову, якщо інший строк не встановлено законом або угодою сторін, а пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення за кожен день прострочення, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVD-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, дію якого неодноразово продовжено та строк дії якого закінчився лише 30 червня 2023.

При цьому, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, дію якого неодноразово продовжено, і на день подання позову та ухвалення рішення воєнний стан не скасовано.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVD-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту': "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з мстою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVD-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту': "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Тобто строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину та періоду дії воєнного стану, починаючи з 30.03.2020 р. по даний час.

Відтак, твердження відповідача, про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій та компенсаційних санкцій, є безпідставними та спростовуються вище викладеними нормами законодавства.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення штрафу і пені до 10%, суд приймає рішення про його часткове задоволення, а саме зменшення розміру штрафу на 70%, а пені на 50%, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності із об`єктивними обставинами складної ситуації у державі, економічного її становища, незначні терміни прострочення виконання зобов`язань, проведення відповідачем повної оплати за поставлений товар до подачі позовної заяви до суду та те що відповідач є підприємством, який, серед інших, покликаний забезпечити економічну стабільність в країні, яка перебуває у стані збройного конфлікту з Російською Федерацією, і покладення надмірного фінансового тягаря на останнього може призвести до погіршення його матеріального становища та неможливості виконання ним своїх основних завдань.

Крім того, позивачем застосовано до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних та інфляційних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником. При цьому, штраф і пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні його розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Також суд наголошує на тому, що господарські відносини між сторонами мали місце в 2019 році, а продовження строків позовної давності в зв`язку з гострою респіраторною хворобою СОVD-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та введення в країні воєнного стану надало можливість позивачу стягнути з відповідача суми неустойки в даному випадку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, оскільки періоди прострочення відповідачем оплат є не значними, а договором визначено 20% штрафу починаючи з першого дня прострочення.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також те, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин які є підставою для зменшення розміру штрафу та пені.

Крім того, судом взято до уваги відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

Також, судом враховано правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

З огляду на викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшує розмір заявлених до стягнення штрафу на 70% та пені на 50% з заявлених 509 837,15 грн - штрафу до 152 951,14 та з заявлених 85641,98 грн - пені до 42 820,99 грн.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача, оскільки в частині зменшення судом неустойки витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи зменшення.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАШ-КАЛИНА" (вул. Незалежності, буд.46, м. Калинівна, Калинівський р-н., Вінницької обл., 22400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМАН ІНВЕСТ" (вул. Івана Акінфієва, буд.18, оф.216, м. Дніпро, 49057, ) 152 951,14 грн - штрафу, 42 820,99 грн - пені, 9 284,04 грн - інфляційних, 9 788,36 грн - 3% річних та 9 218,28 грн витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення 356 886,00 грн. - штрафу та 42 820,99 грн - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти позивача - , , відповідача - , @mail.gov.ua .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 17 листопада 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи