ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. Справа№ 910/17661/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 15.11.2023 у справі №910/17661/19 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020

у справі № 910/17661/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаєплон»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «К.Енерго»

про стягнення 2 129 294,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, у цій справі заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 977 915,84 грн., інфляційних втрат в сумі 96 917,88 грн. та 3 % річних в сумі 54 460,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» договору купівлі-продажу теплової енергії №540731 від 13.04.2012 в частині здійснення розрахунків за теплову енергію, спожиту за період з листопада 2012 року по квітень 2018 року, право вимоги за яким перейшло до позивача внаслідок укладення з ПАТ «Київенерго» (змінило найменування на АТ «К.Енерго») договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання теплової енергії на суму, яка вказана позивачем;

- позивач намагається підмінити первинні документи АТ «К.Енерго» власноруч виготовленими з посиланням на певну електронну базу, водночас не надає жодного належного доказу обліку обсягів споживання теплової енергії, що відповідав би підпункту 4.1 пункту 4 спірного договору, п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також документів, на підставі яких можливо встановити період та розмір заборгованості, переданої йому за договором цесії;

- ПАТ «Київенерго» безпідставно не враховувало температуру теплоносія та зовнішнього повітря в своїх розрахунках, про що свідчать також постанови Вищого господарського суду України від 19.05.2015 у справі №5011-71/17421-2012, від 16.02.2016 у справі №5011-1/15463-2012 та постанова Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №910/30728/15;

- у облікових картках за період з травня 2015 року по червень 2016 року позивач самовільно провів розрахунок на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 №613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго», яка визнана нечинною з моменту прийняття згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №826/15733/15;

- з додатку до договору цесії вбачається, що позивачу були передані права вимоги на суму 1 977 915,84 грн. без зазначення періоду виникнення такої заборгованості, жодних довідок, відомостей про зняття показань з приладів обліку (звітів), відомостей про нарахування розрахунковим способом чи облікових карток.

Рішенням Господарського суду міста Києві від 10.06.2020 у справі №910/17661/19 в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодного документа, складеного ПАТ «Київенерго», який би підтверджував обсяг, якість та вартість спожитої відповідачем у спірний період теплової енергії, оскільки корінці нарядів на включення та відключення опалення у період 2016-2017 років, які з боку споживача підписані частково, не є такими документами; за відсутності складених ПАТ «Київенерго» первинних документів неможливо встановити кількість та вартість спожитої відповідачем теплової енергії, а отже - і наявність боргу у спірний період.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, КП «Київтеплоенерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апелянта наступні:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки поданим позивачем доказам, зокрема, корінцям нарядів на включення та відключення об`єктів теплоспоживання за договором в опалювальні періоди 2012-2018 років та довідці про порядок нарахування та розрахунків відповідача за теплову енергію;

- в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не зазначено доказів, які останній вважає належними та такими, що мали бути надані позивачем в обґрунтування позовних вимог;

- факт постачання ПАТ «Київенерго» теплової енергії відповідачеві відповідно до умов договору визнаний відповідачем та не підлягає доказуванню;

- нарахування за спожиту відповідачем теплову енергію на потреби опалення проводились за показниками приладів обліку, на потреби гарячого водопостачання та відповідно до теплового навантаження, визначеного в договорі;

- параметри теплоносія, період та формула обрахунку спожитої теплової енергії (за договірним навантаженням) визначені у договорі відповідають діючому законодавству; відповідачем не надано суду жодного доказу, який спростовує порядок визначення обсягів, вартості отриманої теплової енергії на потреби централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до проведених нарахувань ПАТ «Київенерго»;

- борг за договором за спожиту енергію підтверджується щомісячними обліковими картками та інформацією (у вигляді таблиці) про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію, які сформовані на підставі відомостей, переданих ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» за договором цесії;

- за наявності фактичного споживання теплової енергії відповідачем без приладу обліку на потреби опалення та гарячого водопостачання та розрахунку її обсягів відповідно до формули, наведеної у договорі, суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність складених ПАТ «Київенерго» документів, які підтверджують облік спожитої відповідачем теплової енергії.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 у справі №910/17661/19 апеляційну скаргу КП «Київтеплоенерго» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі №910/17661/19 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов КП «Київтеплоенерго» задоволено повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи позивач послідовно зазначав про те, що наявність боргу у відповідача за договором підтверджується щомісячними обліковими картками, нарядами на включення теплопостачання за спірний період та інформацією (у вигляді таблиці) про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію, які сформовані на підставі відомостей, переданих позивачу за договором цесії. Відповідач не спростував належними та достатніми доказами поставлені ним під сумнів обсяги спожитої теплової енергії та розрахунок позовних вимог, не надав доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїх запереченнях проти позову.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» задоволено частково, скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 у справі №910/17661/19, а справу №910/17661/19 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що

- суди попередніх інстанцій встановили, що на підтвердження постачання теплової енергії наявності заборгованості за спірним договором за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року позивач, як новий кредитор, подав до суду: довідку про нарахування за спожиту теплову енергію з листопада 2012 року по вересень 2018 року; корінці нарядів ПАТ «Київенерго» на включення та відключення опалення у період 2016-2017 років, які з боку споживача підписані частково; облікові картки з травня 2015 року по квітень 2018 року; реєстр оплат з травня 2015 року по серпень 2018 року, довідки про нарахування за теплову енергію з травня 2015 року по квітень 2018 року;

- облікові картки (табуляграми) можуть бути подані позивачем на підтвердження доводів позовних вимог, з якими він звернувся до суду та є доказом у справі у розумінні статті 73 ГПК України, проте такий доказ підлягає перевірці на належність, допустимість та достовірність у загальному порядку, передбаченому статтею 86 ГПК України.

- суд апеляційної інстанції зазначив, що передача позивачу даних щодо обліку, нарахування за отриману відповідачем теплоенергію за спірним договором підтверджується наявним в матеріалах справи актом №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані резервні копії (файли) баз даних білінгових систем ПК «БіТек» та ПУ «Уніван-Термал» станом на 01.10.2018, а надані позивачем облікові картки є паперовим відображенням баз даних вказаних білінгових систем, переданих КП «Київтеплоенерго» на виконання умов договору цесії;

- разом з тим, стверджуючи про передачу позивачу даних обліку на пристрої зберігання інформації за актом №23 та про те, що на переданому пристрої записані файли баз даних вказаних білінгових систем, суд апеляційної інстанції не витребував оригіналу доказу, переданого за актом №23, та не перевірив зазначеного, не надавав оцінки акту №23 та даним (файлам), які передані за цим актом. Вказавши, що облікові картки є паперовим відображенням баз даних білінгових систем, суд апеляційної інстанції не перевірив оригіналу доказу, в якому міститься такі бази даних.

- суд апеляційної інстанції не встановив, чи є облікові картки за період з травня 2015 року по квітень 2018 року паперовими копіями (роздруківками) вказаного доказу (файлу баз даних), а також, чи такі є електронними доказами, їх паперовими копіями, чи письмовими доказами у розумінні ст.ст. 91, 96 ГПК України;

- суд апеляційної інстанції не дослідив та не надав оцінки тому, чи є такі докази (акт №23 та облікові картки з травня 2015 року по квітень 2018 року) достатніми, належними та допустимими для підтвердження обсягу поставленої та неоплаченої теплової енергії, наявності заборгованості і її розміру саме з листопада 2012 року по квітень 2018 року.

- суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги за спірний період з листопада 2012 року, не зазначив, які саме докази свідчать про доведеність наявності заборгованості, та які докази стали підставою для формування позивачем зведеної довідки про стан розрахунків за спірним договором, яка не є первинним доказом, починаючи з листопада 2012 року. Крім того, суд апеляційної інстанції не перевіряв, з якого періоду часу відбувалося внесення відомостей про нарахування за спожиту теплову енергію до вказаних баз даних білінгових систем.

- у договорі цесії передбачено, що відступається право вимоги з оплати теплової енергії, спожитої до 01.05.2018; у Додатку №1 до договору цесії передбачено перелік споживачів теплової енергії та зобов`язань, зокрема, вказано номер спірного договору, споживача та суму боргу - 1 977 915,84 грн. З огляду на зазначене, позивач не довів, а суд апеляційної інстанції не встановив, які докази свідчать про відступлення позивачу прав вимоги за спірним договором, починаючи з листопада 2012 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 17.12.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі №910/17661/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І., розгляд апеляційної скарги призначено на 02.02.2022 о 13:55 год.

19.01.2022 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач зауважив та тому, що: ним надано належні докази на підтвердження факту та обсягів наданих послуг; відповідачем не спростовано поставлені ним під сумніви обсяги спожитої теплової енергії; доказів звернення до третьої особи щодо невірного застосування тарифів та/або здійснення перерахунків відповідачем не надано.

Судове засідання 02.02.2022 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці,з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.03.2022 о 14:10 год.

16.03.2022 розгляд апеляційної скарги не відбувся у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду №09.1-08/1498/22 від 13.04.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17661/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі №910/17661/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В., розгляд апеляційної скарги призначено на 29.06.2022 о 13:55 год.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.09.2022 об 11:00 год., учасників справи зобов`язано надати суду письмові пояснення щодо доцільності у призначенні судової експертизи у справі №910/17661/19.

14.07.2022 до суду від позивача надішли письмові пояснення щодо доцільності у призначенні судової експертизи у справі №910/17661/19, в яких позивач зазначив про недоцільність призначення судової експертизи у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2863/22 від 23.09.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17661/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2022, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі №910/17661/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/17661/19 призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинене до проведення експертизи та отримання висновку експертів.

23.03.2023 до суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вих. № 3120/43/10-12-23 від 16.03.2023, до якого додано клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

У зв`язку із необхідністю розглянути клопотання експерта листом № 09.1-18/242/23 від 27.03.2023 матеріли справи № 910/17661/19 були витребуванні у Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

26.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/17661/19 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 06.06.2023 о 10:30 год., учасників справи зобов`язано у строк до 01.06.2023 надати суду витребувані експертом матеріали, необхідні для проведення експертизи.

29.05.2023 до суду від позивача надійшла заява, до якої додані витребувані експертом матеріали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 зупинено провадження у справі № 910/17661/19 до проведення експертизи, призначеної ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/17661/19, та отримання висновку експертів, надано дозвіл на проведення експертизи за наявними у матеріалах справи доказами, погоджено проведення експертизи, призначеної ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/17661/19, у строк понад 90 календарних днів.

23.08.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/17661/19, до якої приєднані висновок експерта та акт здачі-приймання висновку експерта.

У період із 07.08.2023 по 25.08.2023 суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/17661/19, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.10.2023 об 11:30 год.

05.10.2023 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач, з посиланням на те, що висновком експерта підтверджено, що розрахунок за спожиту теплову енергію здійснено постачальником відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії №540731 від 13.04.2012 та положень чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 31 939,41 грн., витрати по справі судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 47 909,12 грн., а також витрати за проведення експертизи в сумі 98 160,40 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 змінено найменування відповідача з «Товариство з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс»» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаєплон»» (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4, ідентифікаційний код 37880620), розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.10.2023 об 11:15 год.

У зв`язку з перебуванням суддів Гончарова С.А. та Тищенко О.В. у відрядженні розпорядженням керівника в.о. апарату суду № 09.1-08/4315/23 від 23.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17991/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі № 910/17661/19 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І., розгляд апеляційної скарги призначено на 15.11.2023 о 14:15 год.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. на підготовці для підтримання кваліфікації в НШСУ розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4531/23 від 13.11.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17661/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі № 910/17661/19 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Станом на 15.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу, інших клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач та третя особа представників в судове засідання не направили, про причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача та третьої особи за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з наступних підстав.

13.04.2012 ПАТ «Київенерго» (постачальник) та ТОВ «Водоканал-Сервіс» (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаєплон») (споживач) уклали договір купівлі-продажу теплової енергії № 540731 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору забезпечувати безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв) постачання теплової енергії, належної якості на межу продажу (для потреб опалення та гарячого водопостачання) згідно з параметрами, визначеними у додатку №1 до договору, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати її вартість відповідно до умов договору (п.1.1).

Згідно з п. 1.2 Договору перелік будинків та потреби у тепловій енергії будинків (якісні та кількісні), до яких здійснюється постачання теплової енергії, наведено в додатку № 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 Договору якість теплової енергії на вході в теплову мережу споживача визначається сукупністю нормованих термодинамічних, гідравлічних показників та кількісних параметрів теплоносія, наведених у додатку № 1 до цього договору, для кожного окремого будинку.

Пунктом 3.2.1 Договору погоджено, що постачальник зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в цьому договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв) до точки купівлі-продажу, підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіку теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених цим договором відповідно до заявлених споживачем у додатку № 1 до Договору величин приєднаного теплового навантаження по кожному будинку: для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарачого водопостачання - протягом року відповідно.

За змістом ч. 2, 3 п. 4.1 Договору обсяги купівлі-продажу теплової енергії визначаються на підставі показів приладів комерційного обліку споживання теплової енергії згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. За умови відсутності приладів комерційного обліку, обсяг купівлі-продажу теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного в договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах постачальника, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ПАТ «Київенерго», а саме:

- якщо теплові вводи систем теплоспоживання обладнанні приладами комерційного обліку, вартість спожитої у розрахунковому періоді (місяць) теплової енергії сплачується споживачем щомісячно до останнього дня місяця наступного за розрахунковим (п. 5.1.1).

- якщо теплові вводи систем теплоспоживання не обладнані приладами комерційного обліку:

1) вартість теплової енергії, спожитої у розрахунковому періоді для потреб гарячого водопостачання, сплачується споживачем щомісячно до останнього дня місяця, наступного за рахунковим;

2) вартість теплової енергії, спожитої у розрахунковому періоді для потреб централізованого опалення, сплачується споживачем щомісяця наступним чином: 100% вартість теплової енергії, спожитої у жовтні та квітні кожного року, сплачується до останнього дня місяця, наступного за розрахунковим; вартість теплової енергії, спожитої за період з 01 листопада до 01 квітня сплачується щомісячно у період з 01 червня до 01 листопада - до останнього дня відповідного місяця, а саме: 50% вартості теплової енергії, спожитої у листопаді - до 31 грудня, залишок - до 30 червня, 50% вартості теплової енергії, спожитої у грудні - до 31 січня, залишок - до 31 липня, 50% вартості теплової енергії, спожитої у січні - до 28 (29) лютого, залишок - до 31 серпня, 50% вартості теплової енергії, спожитої у лютому - до 31 березня, залишок - до 30 вересня, 50% вартості теплової енергії, спожитої у березні - до 30 квітня, залишок - до 31 жовтня. Повна вартість теплової енергії, спожитої у опалювальному періоді для потреб централізованого опалення, сплачується споживачем до 01 листопада наступного опалювального періоду (п. 5.1.2)

Відповідно до п.5.2 Договору, у разі коли обсяг постачання теплової енергії менший, ніж зазначений в Договорі, постачальник повинен зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до умов Договору.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2013. Відповідно до положень ч.3 ст.631 ЦК України дія цього договору поширюється на правовідносини між сторонами, що виникли з 01.03.2012 (п. 6.1).

Згідно з п. 6.3 Договору Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією зі сторін про його припинення.

У додатку №1 до Договору сторони погодили перелік об`єктів теплопостачання, вимоги до теплової енергії та обсяги постачання теплової енергії; у додатку №2 визначили схему межі поділу теплової мережі; у додатку №3 підписали акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

В обліковій картці з обліковим записом №540731 постачальник вів облік споживання теплової енергії в розрізі споживача за Договором, формував відповідні рахунки.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №591 від 10.04.2018 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та з 1 травня 2018 року здійснює постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 2.2.1 Статуту позивача предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач.

11.10.2018 Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (кредитор) та позивач (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 (далі Договір відступлення), відповідно до умов якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн. станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку №1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку №1 до цього договору.

Згідно з п. 1.3 Договору відступлення, з укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 до цього договору.

В рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497 554 936,91 грн. новий кредитор прийняв 497 554 936,91 грн. боргових зобов`язань кредитора перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/7807/18 (п. 2.1 Договору відступлення).

Згідно пункту 3.4.2 Договору відступлення позивач має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Відповідно витягу з додатку №1 Договору відступлення позивач набув право вимоги до відповідача щодо заборгованості за теплову енергію за Договором (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у розмірі 1 977 915,84 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 1 977 915,84 грн. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених, в тому числі Договором, та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

Листом №1/5-540731 від 08.04.2019 позивачем повідомлено відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні, а також заявлено вимогу про сплату суми заборгованості в розмірі 1 977 915,84 грн.

Відповідач вказану заборгованість не погасив, з огляду на що позивач і звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 977 915,84 грн., інфляційні втрати в сумі 96 917,88 грн. та 3 % річних в сумі 54 460,42 грн.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, з чим колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 275 ЦК України та ст.ст. 6, 7 ст. 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

На підтвердження постачання теплової енергії відповідачеві та наявності заборгованості за Договором за період з травня 2015 року по квітень 2018 року позивачем, як новим кредитором подано до суду наступні документи: реєстр оплат ТОВ «Водоканал-Сервіс» за Договором за період з 01.05.2015 до 31.08.2018; облікові картки ТОВ «Водоканал-Сервіс» за Договором за період з 01.05.2015 до 30.04.2018, які складені позивачем; корінці нарядів ПАТ «Київенерго» на включення та відключення опалення у період 2016 - 2017 років, які зі сторони споживача підписані частково; рахунок-фактуру №540731/2019-9 від 30.09.2019 на суму 1 977 915,84 грн; акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2019 на суму 1 977 915,84 грн., підписаний з боку позивача; довідку про стан розрахунків за Договором.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач як під час розгляду справи місцевим господарським судом, так і під час апеляційного провадження у справі наголошував на тому, що надані позивачем докази, а саме, копії корінців нарядів, облікові картки та довідка про стан розрахунку не є належними доказами у справі на підтвердження заявлених позовних вимог.

Щодо факту та обсягів наданих послуг колегія суддів зазначає про таке.

Зі змісту Договору слідує, що теплова енергія на потреби опалення та гарячого водопостачання постачалась в будинки №№ 53, 55, 59, 61 по проспекту Глушкова та в будинок № 16 по вулиці Академіка Заболотного, будинок 16 в місті Києві.

Теплова енергія постачається безперервно (п.29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі - Правила №1198)).

Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених ст.16 цього Закону (ч. 4 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII). Аналогічні положення містяться у п.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила №630).

Згідно з п.36 Правил № 1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункти 24, 25 Правил № 630).

Матеріали справи не містять доказів відключення у спірний період від теплопостачання будинків №№ 53, 55, 59, 61 по проспекту Глушкова та будинку № 16 по вулиці Академіка Заболотного, будинок 16 в місті Києві.

Слід зазначити і про те, що з огляду на те, що між сторонами існує спір щодо обсягу спожитої відповідачем теплової енергії та розміру заборгованості за спожиту теплову енергію у період з листопада 2012 року по квітень 2018 року включно, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.09.2020 у справі №910/17661/19 призначив судову експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на вирішення якої поставив наступні питання:

1) Який обсяг спожитої за період з листопада 2012 року по квітень 2018 року теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання в будинках за по проспекту Глушкова будинки №№ 53, 55, 59, 61 та вулиці Академіка Заболотного, будинок 16 в місті Києві за договором купівлі-продажу теплової енергії № 5407231 від 13.04.2012?

2) Яка вартість спожитої за період з листопада 2012 року по квітень 2018 року теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання в будинках за по проспекту Глушкова будинки №№ 53, 55, 59, 61 та вулиці Академіка Заболотного, будинок 16 в місті Києві за договором купівлі-продажу теплової енергії № 5407231 від 13.04.2012;

3) В якому розмірі підтверджується заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» зі сплати за спожиту за період з листопада 2012 року по квітень 2018 року теплову енергію на потреби опалення та гарячого водопостачання в будинках за по проспекту Глушкова будинки №№ 53, 55, 59, 61 та вулиці Академіка Заболотного, будинок 16 в місті Києві за договором купівлі-продажу теплової енергії № 5407231 від 13.04.2012?

Експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у висновку №27667/27668/22-71/29745/22-43 від 10.08.2023 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та судово-економічної експертизи у справі № 910/17661/19 встановили, що заборгованість ТОВ «Водоканал-Сервіс» (назву змінено на ТОВ «Фаєплон») перед КП «Київтеплоенерго» згідно Договору за спожиту в період з листопада 2012 року по квітень 2018 року теплову енергію станом на 31.10.2018 розрахунково становить 1 997 687,41 грн. При цьому, відповідно до додатку №1 до Договору про відступлення КП «Київтеплоенерго» передано право вимоги до ТОВ «Водоканал-Сервіс» за Договором купівлі-продажу теплової енергії від 30.11.2012 №8242174 на загальну суму 1 977 915,84 грн.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Законом України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази з урахуванням приписів ст.ст. 76-79 ГПК України, колегія суддів зазначає про те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, як факт постачання теплової енергії до спірних будинків, так і те, що заборгованість відповідача за отриману за Договором у період з листопада 2012 року по квітень 2018 року теплову енергію становить 1 977 915,84 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу задовольняються у повному обсязі в сумі 1 977 915,84 грн..

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати поставленої у спірні періоди теплової енергії, позивач відповідно до положень ст. 625 ЦК України має право нарахувати на прострочені суми грошових зобов`язань інфляційні втрати та 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 96 917,88 грн. та 3 % річних в сумі 54 460,42 грн. підлягають задоволенню за розрахунками позивача, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог підлягає скасуванню.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За змістом ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мало місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі № 910/17661/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позов задовольняється повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають основний борг в сумі 1 977 915,84 грн., інфляційні втрати в сумі 96 917,88 грн. та 3 % річних в сумі 54 460,42 грн..

Враховуючи вимоги та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за звернення з позовом та з апеляційною скаргою, а також витрати на проведення експертизи та витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу касаційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі № 910/17661/19 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у справі № 910/17661/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаєплон»» (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4, ідентифікаційний код 37880620) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код 40538421) основний борг в сумі 1 977 915 (один мільйон дев`ятсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 84 коп., інфляційні втрати в сумі 96 917 (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн. 88 коп., 3 % річних в сумі 54 460 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста шістдесят) грн. 42 коп., витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 31 939 (тридцять одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 41 коп., витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 47 909 (сорок сім тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 12 коп. та витрати на оплату експертизи в сумі 98 160 (дев`яносто вісім тисяч сто шістдесят) грн. 40 коп.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/17661/19 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала