РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2023Справа № 910/619/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро»

до HYDROGENIUM P.S.A.

про стягнення 69 000, 00 доларів США,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Прокопенко А.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 5 BioD P.S.A. (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 69 000, 00 доларів США.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.6, 11, 509, 530, 612, 626, 627, 629, 655, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.179, 193, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за контрактом № 20/07/2022 від 20.07.2022, в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/619/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.07.2023. Постановлено звернутися через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) до голови окружного суду Республіки Польща, в окрузі якого має бути виконане клопотання, з клопотанням про вручення судових документів (ухвали суду про відкриття провадження в цій справі, позовної заяви з доданими до неї документами) відповідачу - 5BioD P.S.A. Зупинено провадження в справі № 910/619/23 до 19.07.2023.

16.02.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення документів на виконання ухвали суду.

09.06.2023 надійшли матеріали доручення.

13.06.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення документів, на виконання ухвали суду.

14.07.2023 та 17.07.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення, які не підписані електронним підписом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 поновлено провадження в справі № 910/619/23.

У підготовче засідання 19.07.2023 сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 відкладено підготовче засідання в справі на 06.09.2023.

04.09.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 06.09.2023 з`явились представники позивача, представник відповідача на засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення засідання був повідомлений належним чином. У засіданні представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке протокольною ухвалою задоволено та долучено до матеріалів справи разом із поданими документами.

Враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/619/23 до судового розгляду по суті на 17.10.2023.

16.10.2023 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

У судове засідання 17.10.2023 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, в суду відсутні відомості про належне повідомлення останнього про дату, час, та місце проведення засідання. Під час засідання, представник позивача просив розглянути клопотання про приєднання документів до матеріалів справи від 16.10.2023. Судом, при розгляді даного клопотання та долучених до нього документів, встановлено, що відповідачем змінено найменування з « 5BioD P.S.A.» на «HYDROGENIUM P.S.A.». Протокольною ухвалою, суд задовольнив клопотання представника позивача від 16.10.2023, долучив подані документи до матеріалів справи та вирішив подальший розгляд справи здійснювати з їх урахуванням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 судове засідання відкладено на 14.11.2023.

У судовому засіданні 14.11.2023 представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог та позов просила задовольнити. Представник відповідача в засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглядати спір за наявними матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення в справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 14.11.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено контракт №20/07/2022 (надалі - контракт), відповідно до п.1.1. якого продавець продає, а покупець купує на умовах СРТ (ІНКОТЕРМС-2010): насіння соняшника (надалі - товар) відповідно до кількості асортименту і цін, вказаних в додатку №1 (специфікація), який є невід`ємною частиною контракту.

Згідно з п. 2.1 контракту загальна сума контракту складається із загальної вартості поставленого відповідно до умов контракту товару протягом терміну його дії.

Відповідно до п.2.3. контракту покупець оплачує договірну ціну продавцю в установленому далі порядку: 2.3.1. Оплата по факту загрузки, що підтверджується замитненою декларацією - 100% від заявки на поставку, не пізніше 1 банківського дня після пред`явлення митної декларації.

Товари поставляються на умовах СРТ (ІНКОТЕРМС-2010) завод для переробки масла в м.Гач, воєводство Підкарпатське, Польща (п.3.1. контракту).

Контракт набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, а так само скріплення печатками і діє до виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п.10.1. контракту).

Згідно із п.1 специфікації до контракту сторонами погоджено поставку товару у кількості 520 тон, вартістю 312 000, 00 доларів США. Відповідно до пунктів 2 і 3 специфікації оплата за товар здійснюється в такому порядку: оплата по факту загрузки, що підтверджується замитненою декларацією - 100% від заявки на поставку, не пізніше 1 банківського дня після пред`явлення митної декларації. Строк поставки: липень-серпень 2022 року.

Так, на виконання умов контракту, позивач поставив у липні 2022 року відповідачу насіння соняшника на загальну суму 81 075, 00 доларів США, що підтверджується наступними міжнародно-транспортними накладними СМR А від 21.07.2022 №№379634, 379637, 379620, 379621 та 379606 і митними деклараціями форми МД-2 ВН №№11248, 11242, 11243, 11244, 11245, 11246.

Також позивачем надані інвойси/рахунки--фактури від 21.07.2022 на загальну суму 81 075, 00 доларів США.

06.12.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до контракту (надалі - додаткова угода №1), за умовами п.1. якої сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1 специфікації до контракту виклавши в такій редакції: «Постачальник зобов`язується поставити покупцю такий об`єм товару, а саме: 138 тон, вартістю 81 075,00 доларів США.

У свою чергу, відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 12 075, 00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № від 07.12.2022.

Спір у даній справі виник в зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за контрактом, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 69 000, 00 доларів США

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

У пункті 9.4. контракту сторони погодили, що відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» будь-які спори, суперечки або розбіжності, що виникають за цим контрактом або в зв`язку з ним, в тому числі, але не обмежуючись щодо його укладення, виконання, тлумачення, невиконання та/або неналежного виконання або недійсності, підлягають передачі на розгляд і вирішення в Господарський суд міста Києва із застосуванням норм матеріального і процесуального права України. Правом, що застосовується до цього контракту є матеріальне право України.

Виходячи з викладеного переданий спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва із застосуванням норм права України.

Контракт укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний контракт є підставою для виникнення в його сторін прав та обов`язків: майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (міжнародно-транспортними накладними СМR та митними деклараціями форми МД-2) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно контракту на загальну суму 81 075,00 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п. 2.3. контракту та п.2 специфікації до нього оплата товару здійснюється по факту загрузки, що підтверджується замитненою декларацією - 100% від заявки на поставку, не пізніше 1 банківського дня після пред`явлення митної декларації.

Відповідно до копій митних декларацій форми МД-2 наявних у матеріалах справи товар замитнено 21.07.2022.

Відповідачем, у свою чергу, вказаний товар оплачено частково 07.12.2022 у сумі 12 075, 00 доларів США. Залишився несплаченим товар на загальну суму 69 000, 00 доларів США (81 075, 00 - 12 075,00).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання з оплати поставленого товару в повному обсязі суду не надано.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 69 000,00 доларів США підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 69 000, 00 доларів США основного боргу.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з HYDROGENIUM P.S.A. (20-616, Республіка Польща, Люблін, вулиця Гліняна 5/35, код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» (01014, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63, ідентифікаційний код 40865932) 69 000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США 00 центів основної заборгованості та 37 848 (тридцять сім тисяч вісімсот сорок вісім) грн 50 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 17.11.2023.

Суддя Я.А.Карабань