ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Справа№ 910/3380/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023

у справі № 910/3380/23 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни

про стягнення 134 963,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 134 963,86 грн. за скид стічних вод за адресою: вул. Андрія Малишка, 3 у м. Києві у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 без умов на скид стічних вод.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- вартість послуг з водовідведення за спірний період погоджена сторонами у підписаних актах наданих послуг і зміні в односторонньому порядку на вимогу чи за рішенням позивача не підлягає;

- водоканал вправі застосовувати до абонента за порушення ним умов договору та вимог Правил № 1879 такий негативний наслідок як збільшення на майбутнє плати за скидання стічних вод в 5-кратному розмірі;

- необхідність прийняття відповідного рішення про застосування санкції за договором та інформування про це іншої сторони є необхідною умовою реалізації права на оперативно-господарську санкцію за договором, що обумовлює право протилежної особи на її своєчасне оспорення в суді у випадку незгоди з її застосуванням;

- доказів складання та реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних у зв`язку зі збільшенням ціни послуг водовідведення у спірний період через застосування позивачем санкції у вигляді 5-кратного збільшення вартості послуг водовідведення не надано;

- дії позивача, який підписавши без зауважень акти наданих послуг чим визначив вартість послуг з водопостачання у спірному період, отримавши плату за такі послуги та не висловивши жодних вимог щодо збільшення вартості послуг з водовідведення в період їх надання, а в подальшому висунув вимогу про збільшення вартості таких послуг та звернувся до суду з цим позовом, суперечить попередній поведінці позивача та є проявом суперечливої поведінки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі № 910/3380/23 позов задоволений, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено грошові кошти за скид стічних вод без умов на скид стічних вод у розмірі 134 963, 86 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що в спірний період з 01.12.2019 по 30.09.2021 скид стічних вод здійснювався за наявності умов на скид, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі№ 05788/5-04 від 04.07.2005 та п. 8.1 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, а відтак, відповідно до умов п. 8.1 вказаних правил та п. 4.9 укладеного між сторонами договору Департаментом екологічного нагляду позивача обґрунтовано та за наявності підстав нараховано відповідачу плату за скид стічних вод без Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 3 у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 у розмірі 134 963,86 грн.

Судом першої інстанції зазначив про те, що відповідач дійшов до хибного висновку, що оперативно-господарська санкція у вигляді плати за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод спрямована на зміну прав та обов`язків сторін договору на майбутнє, а також встановив правильність проведеного позивачем розрахунку плати за скид стічних вод.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Галицька Наталія Миколаївна звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі № 910/3380/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, скаржником заявлене клопотання про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судом постанови.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023, справу № 910/3380/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3380/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/3380/23.

06.09.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*100=268 400 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268 400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2023 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі 910/3380/23 та відстрочено апелянту сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі 910/3380/23 до ухвалення Північний апеляційним господарським судом рішення по справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі 910/3380/23, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

04.10.2023 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Станом на 14.11.2023 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 01.05.2023 № № 254/2023, від 26.07.2023 № № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

04.07.2005 Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та відповідач (абонент) уклали договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 05788/5-04 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (далі також - дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому - місцеві правила приймання), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65, які втратили чинність 18.10.2008 у зв`язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (на даний час діють Правила стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до п. 1.5 Договору, абонент забезпечує своєчасне подовження дозволу на скид стічних вод згідно із місцевими правилами приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Згідно з п. 2.1 Договору, облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється:

- за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неспроможності встановлення лічильника, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу;

- зняття показань з лічильника (-ів) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об`ємом водоспоживання (до 30 м.куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг;

- якщо лічильник не працює не з вини абонента, кількість поставленої води визначається, виходячи із середньодобової витрати абонента, яка визначається за показаннями працюючого лічильника в останні два розрахункові місяці;

- кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю стічних вод, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

У розділі 7 Договору сторони погодили, що цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна зі сторін письмово не повідомить про це іншу сторону.

Матеріали справи не містять доказів відповідних повідомлень сторін, а відтак Договір щороку продовжувався.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає про те, що:

- відповідач за адресою: вул. Андрія Малишка, 3 у м. Києві у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 здійснював скид стічних вод без умов на скид, що є порушенням п. 8.1 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила № 1879);ї

- у зв`язку зі скидом стічних вод відповідачем без Умов на скид стічних вод Департаментом екологічного нагляду позивача нараховано відповідачу плату за скид стічних вод без Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 3 у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 у розмірі 134 963,86 грн.

Відповідач проти задоволення позов заперечив з підстав, які детально наведені вище.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом ч.ч. 3,4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1.4 Правил № 190 приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

З метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва.

Відповідно до п. 1.2 Правил № 1879 ці правила поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації.

Правила № 1879 встановлюють вимоги до Абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки Абонентів і Водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення (п. 1.5 Правил № 1879).

Згідно з п. 1.7 Правил № 1879 стічні води можуть бути прийняті у міську каналізацію, якщо мережі та споруди Абонента побудовані відповідно до проекту, розробленого згідно з виданими Водоканалом технічними умовами на приєднання до міської каналізації, прийняті в експлуатацію згідно з вимогами Державних будівельних норм, Абонентом одержані Умови на скид та укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення.

В пункті 2.4 та підпункті 3.3.1 пункту 3.3 Правил № 1879 регламентовано, що Абоненти зобов`язані отримати у Водоканалі Умови на скид.

Згідно з підпунктом 3.3.4 п. 3.3 Правил № 1879 умови на скид видаються на один рік.

Відповідно до п. 8.1 Правил № 1879 Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Як вбачається з вимог Правил № 1879 Абоненти сплачують у п`ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3-8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил (п. 7.10 Правил № 1879).

В абзаці 3 пункту 8.6 Правил № 1879 передбачено, що при порушенні цих Правил Водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі відсутності у Абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що в спірний період з 01.12.2019 по 30.09.2021 скид стічних вод за адресою: вул. Андрія Малишка, 3 у м. Києві здійснювався за наявності умов на скид.

Слід зазначити і про таке.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Так, відповідно до пункту 1.5 Договору абонент забезпечує своєчасне подовження дозволу (умов) на скид стічних вод згідно із місцевими правилами приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Для житлового фонду, в якому немає підприємств-орендарів, які скидають стічні води технологічного походження, дозвіл на скид не потрібен.

У підпунктах 3.3.10, 3.3.11 пункту 3.3 Договору визначено, що абонент зобов`язаний ознайомитись і дотримуватись вимог Правил користування та Правил приймання, місцевих правил приймання тощо при експлуатації водопровідних та каналізаційних мереж та належно виконувати умови цього договору; своєчасно подовжувати у встановленому порядку дозвіл (умови) на скидання стічних вод у каналізаційну мережу постачальника.

Тобто, відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, які (умови) є обов`язковими для сторін відповідач також зобов`язаний отримувати та своєчасно подовжувати дозвіл (умови) до скиду стічних вод.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

За змістом ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку (частина 1). До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором (частина 2).

Відповідно до статті 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Отже, за змістом зазначеної норми особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором (подібна за змістом правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 20.08.2018 у справі № 905/2464/17, від 20.10.2020 у справі № 905/267/19).

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у п. 24 постанови від 31.10.2018 у справі № 905/2319/17 зазначив, що застосування оперативно-господарських санкцій є правом сторони і таке право надано незалежно від вини іншої сторони, яка, в разі незгоди, не обмежена правом на оскарження таких санкцій в судовому порядку.

Аналогічно і в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі № 916/1385/17 зазначено, що «... Пунктом 3 ст. 235 Господарського кодексу України встановлено, що оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання. Сам факт виявлення у позивача порушення Правил є підставою для застосування до нього оперативно-господарської санкції на підставі Методики, незалежно від наявності вини споживача у вчиненні такого порушення ...». Ідентична позиція відображена і в п. 4.2.6 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.07.2018 у справі № 914/2510/17, а також постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 17.04.2018 у справі № 914/1561/17.

Як встановлено вище, умовами Договору передбачений обов`язок відповідача щодо отримання умов на скид стічних вод.

В свою чергу, у пункті 4.9 Договору визначено, що в разі порушення абонентом п.п. 1.1, 1.5 цього договору, плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог місцевих правил приймання.

Колегія суддів зауважує на помилковості тверджень відповідача про те, що оперативно-господарська санкція у вигляді плати за скид стічних вод без умов на скид стічних вод спрямована на зміну прав та обов`язків сторін договору на майбутнє.

Також невірними є висновки відповідача про те, що нарахуванням плати за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод позивач змінює вартість наданих за Договором послуг з водовідведення та зауважує відповідачу на тому, що плата за скид стічних вод без умов на скид стічних вод є оперативно-господарською санкцією та спрямована на попередження повторення порушень зобов`язання.

З огляду на висновки, які викладені вище, а саме на те, що плата за скид стічних вод без умов на скид стічних вод є оперативно-господарською санкцією безпідставними є і твердження відповідача про те, що дії позивача, який підписавши без зауважень акти наданих послуг чим визначив вартість послуг з водопостачання у спірному період, отримавши плату за такі послуги та не висловивши жодних вимог щодо збільшення вартості послуг з водовідведення в період їх надання, а в подальшому висунув вимогу про збільшення вартості таких послуг та звернувся до суду з цим позовом, суперечить попередній поведінці позивача та є проявом суперечливої поведінки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, виконаний позивачем розрахунок плати за скид стічних вод без умов на скид стічних вод є арифметично вірним та виконаним у відповідності до положень чинного законодавства.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт скиду стічних вод відповідачем без умов на скид стічних вод Департаментом екологічного нагляду позивача обґрунтовано та за наявності підстав нараховано відповідачу плату за скид стічних вод без умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 3 у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 у розмірі 134 963,86 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення грошових коштів за скид стічних вод за адресою: вул. Андрія Малишка, 3 у м. Києві у період з 01.12.2019 по 30.09.2021 без умов на скид стічних вод у розмірі 134 963,86 грн.. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі № 910/3380/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача та, з огляду на відстрочення його сплати до ухвалення судового рішення, підлягають стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі № 910/3380/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі № 910/3380/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Галицької Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3380/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала