ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023м. ХарківСправа № 922/2523/22 (636/4452/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Приватне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" (просп. Індустріальний,3, м. Харків, 61089)
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод"
за участю сторін:

пред-к відповідача - Подскребалін О.О. (довіреність б/н від 11.01.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність №2139 від 13.09.2017),

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

До господарського суду надійшла справа №636/4452/20 за підсудністю з Чугуївського міського суду Харківської області (суддя Гнезділов Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29.09.2012 до 03.06.2020 працював у відповідача і був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені позивача відповідачем не був проведений остаточний розрахунок, заборгованість по заробітній платі складає за період з 09.2019 по 05.2020 року у розмірі 39940,17 грн, середній заробіток за весь час період затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку в сумі 39344,54 грн.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.12.2020 року відкрито провадження.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.04.2021 витребувано у відповідача розрахунок заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати; інформацію про роботу ОСОБА_1 на ПАТ «Харківський підшипниковий завод» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати згідно штатного розкладу.

30.11.2021 р. відповідачем до суду надана довідка № 659/83-6-22 від 30.11.2021 р. про залишок заборгованості перед позивачем після звільнення в сумі 29708,31 грн. та періоди її оплати в повному обсязі з 12.06.2020 по 30.11.2021 р.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01.08.2023 року цивільну справу №636/4452/20 передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області в межах провадження у справі № 922/2523/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод».

Ухвалою від 30.08.2023 господарський суд прийняв матеріали позовної заяви до розгляду; відкрив провадження у справі № №922/2523/22 (636/4452/20); ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначив судове засідання з розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження на 03.10.2023 року.

28.09.2023 р. від відповідача надійшов відзив а позов (вх. № 26311 від 28.09.2023 р.), в якому він заперечує проти позовних вимог, оскільки заборгованість по заробітні платі погашена, докази чого надав суду, а для стягнення середнього заробітку позивачем пропущено строк звернення до суду, а також позивачем не сплачено судовий збір.

В судове засіданні 03.10.2023 позивач не з`явився, причин неявки не повідомив.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнав в повному обсязі, просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 31.10.2023 р. о 10:00 та зобов`язано сторони надати обгрунтування та пояснення щодо позовних вимог.

В судове засідання 31.10.2023 р. знов не з`явився, причин неявки не повідомив, був належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, про що свідчить повідомлення про вручення ОСОБА_1 17.10.2023 р.

Представник відповідача з"явився, надав довідку № 20/10/23-2 від 20.10.2023 р., в якій зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 279,60 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював на Приватному акціонерному товаристві "Харківський підшипниковий завод" з 29.09.2012 р. по 03.06.2020 р.

ОСОБА_1 було звільнено з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" згідно наказу від 03.06.2020 №159/19 на підставі п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Позивач зазначає, що під час роботи на Приватному акціонерному товаристві "Харківський підшипниковий завод" останньому нараховувалась, але не виплачена заробітна плата в повному обсязі, у зв`язку з чим на дату звільнення існувала заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 39940,17 грн. з вересня 2019 р. по травень 2020 р.

Проте, згідно довідки відповідача № 11/09/23-2 від 11.09.2023 р. на момент звільнення сума заборгованості по заробітній платі з жовтня 2019 р. по травень 2020 р. складала 29708,31 грн., яка сплачувалася частинами починаючи з 12.06.2020 р. та остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 30.11.2021 р.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Так, згідно статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає, що згідно ст. 233 Кодексу законів про працю України в редакції на день подання позову, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проте, відповідно до ч.1 Глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно постанови Кабінета Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 зі змінами "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", строк дії карантину закінчився 30.06.2023 р.

Таким чином, строк звернення до суду з відповідним позовом не пропущено позивачем.

Як встановлено судом, відповідачем сплачено позивачу частину заборгованості по заробітній платі до подання останнім позову, а саме з 12.06.2020 р. по 12.11.2020 р. включно (позов подано до суду 11.12.2020 р.) в сумі 5179,90 грн., у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Інша частина боргу в частині стягнення заробітної плати в розмірі 24528,41 грн. погашена відповідачем після звернення позивача до суду в процесі розгляду справи з 17.03.2021 р. по 30.11.2021 р., тому в цій частині суд закриває провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

В частині заявленої заборгованості по заробітній платі в сумі 10231,96 грн., суд відмовляє, як недоведений належними доказами.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в редакції на день подання позову, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріалами справи підтверджується, що в день звільнення (03.06.2020) заробітна плата не була виплачена, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який на час ухвалення рішення позивачу не виплачений, іншого суду не доведено.

Середній заробіток працівника, відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці", визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно абзацу 3 пункту 2 розділу II Порядку № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У цій справі судом встановлено, що позивач був звільнений з посади 03.06.2020.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно довідки відповідача № 20/10/23-2 від 20.10.2023 р., середньоденна заробітна плата позивача становить 279,60 грн./день.

Наказом-постановою №65/80 від 04.03.2019 на підприємстві АТ "ХАРП" встановлено неповна робоча неділя з робочими днями - понеділок, вівторок, середа, червер, п`ятниця є вихідним днем на підприємстві.

Суд вважає, що позивачем невірно розраховано суму середньоденної заробітної плати, яка складає 279,60 грн. згідно довідки відповідача, замість нарахованих позивачем 300,34 грн., а також помилковим є розрахунок позивача робочих днів, який з урахуванням наказу підприємства про скорочену робочу неділю, здійснений судом самостійно та складає 299 днів.

Враховуючи кількість днів затримки та середньоденну заробітну плату, сума середнього заробітку за період з 03.06.2020 по 30.11.2021 становить 83600,40 грн. (299 (кількість робочих днів затримки) х 279,60 грн (середній заробіток).

В судовому засіданні представник відповідача погодився з розрахунком суду та нарахованою судом сумою середнього заробітку.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що нарахована судом сума середнього заробітку за весь час затримки при звільненні в сумі 83600,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 13, 14, 20, 73-80, 86, 129, п.2 ч.1 ст.231, 232, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83600,40 грн та 840,80 грн судового збору. Всього 84441,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження в частині стягнення заробітної плати в сумі 24528,41 грн.

4. В іншій частині заявлених до стягнення вимог по заробітній платі відмовити.

5.Рішення направити позивачу, відповідачу, розпоряднику майна.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "08" листопада 2023 р.

Суддя С.В. Міньковський