ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

14 листопада 2023 року м. ХарківСправа №905/954/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ СОЛЮШН ГРУП"
доФізичної особи-підприємця Бадіори Валентини Юхимівни
про стягнення коштів

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ІСТ СОЛЮШН ГРУП" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ФОП Бадіори В.Ю., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 50.105,17 грн згідно з Договором суборенди від 21.12.2020 №ІСГ-6/2/957 та 3% річних у розмірі 2.117,00грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.09.2023 передано справу №905/954/23 на розгляд Господарського суду Харківської області на підставі ст. 27 ГПК України за місцем знаходження відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2023 прийнято справу №905/954/23 до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.10.2023 у справі №905/954/23 відкладено підготовче засідання на 14.11.2023 о 10:00 год.

Представник позивача в підготовче засідання 14.11.2023 не з`явився, через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надав клопотання (вх. №30994/23), в якому просить провести засідання, призначене на 14.11.2023, без участі представника позивача.

Правом на участь представника в підготовчому засіданні 14.11.2023 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ГПК України. Втім, ухвали господарського суду повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність передачі матеріалів справи за виключною підсудністю, з огляду на наступне.

Положеннями ГПК України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини першої статті 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Стаття 30 ГПК України визначає порядок розгляду справ за виключною підсудністю, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність - правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність, за змістом статті 30 ГПК України, визначає суд, яким має бути розглянуто справу (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №917/1212/21 та від 16.08.2019 у справі № 916/142/19).

Отже, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21 та від 15.05.2018 у справі № 905/1566/17).

Виходячи із комплексного аналізу положень статей 30, 31 ГПК України, суди не можуть допускати випадків будь-яких спорів щодо підсудності, оскільки ГПК України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

Так, частина третя статті 30 ГПК України встановлює виключну підсудність спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 висловлено правову позицію, згідно з якою до спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір стосується як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, застосовується виключна підсудність. Словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Приписами частини четвертої статті 236 ГПК України унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставини, приймаючи до уваги викладені в постановах Верховного Суду висновки та зважаючи на те, що спір у цій справі виник внаслідок неналежного виконання умов Договору суборенди від 21.12.2020 №ІСГ-6/2/957, об`єкт оренди за яким розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Купріна, 2, суд дійшов висновку, що даний спір не може бути розглянутий судом за загальним правилом підсудності за місцем знаходження відповідача (ст.27 ГПК України), оскільки в даному випадку мають бути застосовані правилами виключної підсудності, згідно з якими вирішення спору у даній справі належить до юрисдикції Господарського суду Донецької області.

Окрім того, суд зазначає, що за частиною першою статті 279 ГПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

Зважаючи на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18, та приймаючи до уваги те, що спір у цій справі виник внаслідок неналежного виконання умов Договору суборенди від 21.12.2020 №ІСГ-6/2/957, об`єкт оренди за яким розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Купріна, 2, керуючись пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України, суд вважає за необхідне передати матеріали справи №905/954/23 на розгляд Господарського суду Донецької області за виключною підсудністю.

Керуючись статтями 30, 31, 232-235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи №905/954/23 передати за виключною підсудністю на розгляд до Господарського суду Донецької області.

Ухвала набуває законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 15.11.2023.

Суддя Н.С. Добреля