ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/899/22 (911/3369/23)

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С., розглянувши

заяву 1) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 4»

2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 4а»

про забезпечення позову

Без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Київської області (далі - суд) перебуває справа №911/899/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія буд груп» (далі ТОВ «Софія буд груп») на стадії судової процедури ліквідація банкрута, яку на підставі постанови суду від 20.04.2023 здійснює арбітражний керуючий Козловська Діана Валеріївна (свідоцтво №484 від 15.03.2013, далі ліквідатор).

2. 07.11.2023 до суду на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства звернулись Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 4» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 4а» (далі ОСББ «Софія Київська 4», ОСББ «Софія Київська 4а», заявники) із позовною заявою (вх. №2844/23) до ТОВ «Софія буд груп» (далі - відповідач) та державного реєстратора Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області Глущенко Олени Ігорівни (далі державний реєстратор) про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «Софія буд груп» на споруду виробничого призначення (ГРП), площею 35,5кв.м., яка знаходиться за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чубинського Павла, буд. 6Б, здійснену державним реєстратором.

Водночас, разом із позовом заявники подали заяву (вх. №205/23) про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Софія буд груп», ліквідатору, Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖЕО «Софія Київська» (далі ТОВ «ЖЕО «Софія Київська»), їх уповноваженим представникам та будь-яким іншим особам перешкоджати представникам (працівникам) ОСББ «Софія Київська 4», ОСББ «Софія Київська 4а», Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі Київська філія ТОВ «ГМУ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергопостач» в доступі, проході відкритті шафових регуляторних пунктів газу, вузлів обліку газу, перевірці знятті і розпломбуванні (демонтажі) вузлів обліку газу для здійснення їх повірки, встановленої законодавством, в споруді виробничого призначення (ГРП), площею 35,5кв.м., яка знаходиться за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чубинського Павла, буд. 6Б, здійсненні транспортування демонтованих вузлів обліку газу для здійснення їх повірки уповноваженою на це юридичною особою, безпосередньому здійсненні повірки таких вузлів обліку газу їх повернення та монтажу після повірки в даній споруді виробничого призначення (ГРП), а також здійснювати будь-які інші дії, які можуть обмежити та/або припинити газопостачання через дану споруду виробничого призначення (ГРП).

В обґрунтування заяви посилаються на п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) та зазначають, що:

заявники звертались до ліквідатора та ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» із вимогою про передачу їм в управління усього спірного майна співвласників, у тому числі ГРП, газових мереж, вузлів обліку газу та документації на них, проте, вказані особи відмовити у задоволенні зазначених вимог, чим порушили права співвласників багатоквартирних будинків на початок і здійснення теплопостачання;

30.10.2023 представники заявників та Київської філії ТОВ «ГМУ» на підставі відповідних заяв співмешканців прибули за адресою спірного ГРП для виконання технічних робіт, однак, зазначені особи не були допущені до вказаного об`єкта, про що останніми складний акт.

На підтвердження викладених обставин, суду надано копії: листів, адресованих Києво-Святошинському відділенню «Київоблгаз»; листів, адресованих Київській філії ТОВ «ГМУ» та відповіді останнього на такі листи; заяв заявників про направлення представників Київської філії ТОВ «ГМУ» на вузли обліку газу для проведення технічних робіт; акта перевірки технічного стану комерційного ВОГ від 30.10.2023; заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протокол її прийняття. Крім того, наданий до заяви CD-диск із відеозаписом подій, які відбулись 30.10.2023.

Окрім цього, представник заявників Хомич О.О. просить суд здійснити розгляд вказаної заяви за його участю для надання ним усних пояснення по суті даної заяви.

3. За змістом ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, загальні вимоги до форми та змісту заяви встановлені ст. 139 ГПК України.

Ураховуючи зазначене та перевіривши заяву на відповідність вищевказаним вимогам Закону, судом встановлено, що остання подана із дотриманням положень ст. 139 ГПК України, а відтак, підлягає розгляду судом.

4. Згідно із ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 140 ГПК України).

Отже, нормами процесуального законодавства не передбачено обов`язку суду розглядати заяву про забезпечення позову в судовому засіданні з повідомленням особи, яка подала таку заяву.

Попередньо дослідивши заяву та надані докази, судом не встановлено обставин, які потребують додаткових пояснень чи доказів від заявника, а тому вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи.

5. Так, забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У свою чергу, суд зазначає, що інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 916/1889/23 умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Однак заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту постановленого у саме у цій справі. Оскільки метою вжиття заходів до забезпечення позову є запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи у якій було подано позов, в разі його задоволення, а не будь-якого рішення, ухваленого судом у іншій справі. З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

5.1. Так, із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявниками із посиланням на п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України обраний спосіб забезпечення позову - заборонити відповідачу, ТОВ «ЖЕО «Софія Київська», їх представникам та будь-яким іншим особам перешкоджати вчиняти певні дії позивачам та іншими визначеними ними особами.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Проаналізувавши позовні вимоги та обраний заявниками спосіб забезпечення суд зазначає, що останній, у вигляді заборони перешкоджати вчиняти певні дії для вчинення відповідних дій іншими особами щодо відповідного об`єкту, за своєю суттю є вимогою про усунення перешкод у доступі до цього об`єкту, що не відповідає змісту п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Додатково судом береться до уваги положення Кодексу газорозподільних систем, Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання, Правила безпеки систем газопостачання, якими визначено, що доступ до газорозподільної системи (ГРМ), яка включає газорегуляторний пункт (ГРП) та шафовий регуляторний пункт газу (ШРП), має власник (балансоутримувач) та представники Оператора ГРМ. Доступ інших осіб до вказаного майна положеннями вказаних нормативно-правових актів не передбачено.

Водночас, суд зазначає, що п.10 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Проте, заявниками не наведеного відповідних обставин та не надано на підтвердження указаного будь-яких доказів.

5.2. Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Водночас, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Як зазначено у ч.11 ст.137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є матеріально-правова вимога заявників про скасування державної реєстрації права власності на споруду виробничого призначення (ГРП), площею 35,5кв.м., розташованої за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чубинського Павла, буд. 6Б, яке належить ТОВ «Софія буд груп». Отже, предметом спору є відповідне речове право на нерухоме майно.

Водночас, як зазначалось вище заявники на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України просять суд заборонити відповідачу, ТОВ «ЖЕО «Софія Київська», їх представникам та будь-яким іншим особам перешкоджати у доступі як заявникам так і визначеними ними особам безпосередньо до майна, розташованого за вказаною адресою. Вжиття саме обраного заходу забезпеченого позову, на думку заявників, призведе до ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів заявників та співвласників багатоквартирних будинків, а без забезпечення позову буде неможливий початок теплопостачання у будинках, за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чубинського Павла, буд. 4, 4а.

Проаналізувавши зазначені вимоги (як позовної заяви так і заяви про забезпечення у своїй сукупності) суд вважає, що подана заява направлена не на забезпечення заявленого позову (враховуючи зміст позовних вимог), а фактично містить у собі вимогу про захист однієї із правомочностей власника - права користування (усунення перешкод у користуванні майном), що є частковим вирішенням спору.

5.3. Додатково суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У свою чергу, докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Дослідивши надані письмові докази суд вважає, що останні не можуть братися до уваги, оскільки зазначені за своїм змістом не відображають відомостей, які б вказували на перешкоджання доступу до спірного майна. Також, судом не береться до уваги: CD-диск, оскільки із відеозапису неможливо встановити ані адресу (геолокація) за якою здійснювалося відеозйомка, ані осіб, які були присутні під час відеофіксації відповідних подій; копія акта перевірки технічного стану комерційного ВОГ від 30.10.2023, оскільки останній не є документом, який засвідчує відмову в доступі до відповідного об`єкта у розумінні Кодексу газорозподільних систем.

5.4. Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони перешкоджати вчиняти певні дії для вчинення відповідних дій іншими особами щодо відповідного об`єкту: по-перше, не відповідає приписам ч.1 ст.137 ГПК України; по-друге, фактично є тотожним частковому задоволенню заявленої позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «Софія буд груп» на споруду виробничого призначення (ГРП), що є порушенням імперативних положень ч.11 ст.137 ГПК України, оскільки спір між сторонами не є вирішеним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою у встановленому порядку та спосіб, а відтак, підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 74, 76-79, 136-140, 234-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія київська 4» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 4а» (вх. №205/23 від 07.11.2023) про забезпечення позову залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 09.11.2023 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 09.11.2023.