ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023м. ДніпроСправа № 904/3796/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Гущина М.С.; Білоус О.С.;

від відповідача: Ляш С.В.;

від третьої особи: представник не з`явився;

дослідивши матеріали справи №904/3796/23

за позовом Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича

про скасування державної реєстрації та припинення права власності,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою від 28.06.2023 за вих. №7/11-1336 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" (далі - відповідач), у якій з урахуванням зміни предмета позову (заява від 16.08.2023 за вих. 7/11-1692) просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення № 3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ, припинивши право власності на нього.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3796/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023.

Ухвалою від 14.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 09.08.2023. Запропоновано позивачу уточнити прохальну частину позовної заяви, а саме вказати, яку саме державну реєстрацію він просить скасувати (ким та на підставі якого рішення вона була проведена тощо). Залучено Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

02.08.2023 через електронну пошту надійшли пояснення третьої особи.

Через відділу документального забезпечення 08.08.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Через відділу документального забезпечення 08.08.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Ухвалою від 09.08.2023 відкладено підготовче засідання у справі до 23.08.2023.

Через відділ документального забезпечення 16.08.2023 від позивача надійшла заява від 16.08.2023 за вих. 7/11-1692 про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову), у якій просить суд:

- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення № 3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ, припинивши право власності на нього.

Ухвалою господарського суду 23.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі до 21.09.2023. Заяву позивача від 16.08.2023 за вих. 7/11-1692 про зміну предмету позову прийнято до розгляду.

Через відділ документального забезпечення 04.09.2023 електронною поштою від третьої особи надійшли пояснення, у яких остання просить прийняти законне та обґрунтоване рішення у даній справі.

Через відділ документального забезпечення 05.09.2023 від Міністерства юстиції України надійшов лист щодо надання інформації у справі №904/3796/23 яким повідомлено, що на момент відкриття провадження у справі Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковський Максим Володимирович не перебував у трудових відносинах з Міністерством юстиції України, яке, в свою чергу, не здійснює повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвалою від 21.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2023.

Через відділ документального забезпечення 05.10.2023 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії рішень у справах №358/590-07 та №2а/0470/8893/12.

Протокольною ухвалою від 05.10.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.10.2023.

Судове засідання 19.10.2023 не відбулось у зв`язку з тим, що 19.10.2023 комп`ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" тимчасово не працювала у зв`язку з помилками в базі даних. По рекомендації технічної підтримки КП ДСС проводилось відновлення бази даних, що підтверджується актом Господарського суду Дніпропетровської області №31/23.

Ухвалою від 19.10.2023 призначено розгляд справи по суті на 01.11.2023.

Через систему «Електронний Суд» 20.10.2023 від відповідача надійшло клопотання, яким повідомлено суд про наявність у відповідача та його представника електронного кабінету.

В судовому засіданні 01.11.2023 представники позивача та відповідача надали усні пояснення у справі, відповіли на запитання суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нежиле приміщення за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд.113, прим. 106 на праві спільної часткової власності належить Дніпровській міській раді у розмірі 41% та Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» у розмірі 59%. Тобто, Державним реєстратором Клюковським М.В. було незаконно, всупереч вимогам закону, здійснено реєстрацію права власності в цілому на об`єкт нерухомості, який на праві спільної часткової власності належить Дніпровській міській раді у розмірі 41% від загальної площі приміщення, оскільки підставою виникнення права власності у Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» було рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі № 38/590-07, яким було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 113, прим. 106, яке належить територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради. На думку позивача, вказане свідчить про наявність підстав для скасування державної реєстрації права власності, здійсненої на підставі рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М.В.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позов не містить жодних встановлених ст. 346 ЦК України підстав для припинення права власності за ТОВ «РУШ» на вказаний об`єкт. Також відповідач зазначає, що додатки, які позивач надав до позову, не містять жодної інформації, яка б дала змогу суду встановити відомості та наявність інформації щодо передачі саме на баланс спірного нежитлового приміщення за адресою: просп. Богдана Хмельницького, буд.113, приміщення 106, загальною площею 264,4 кв.м.

Стислий виклад пояснень третьої особи

Третя особа просить прийняти законне та обґрунтоване рішення у даній справі.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини щодо наявності/відсутності підстав для скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення № 3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ, а також обставини щодо наявності/відсутності підстав для припинення право власності відповідача на це майно.

Суд встановив, що у грудні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 12.03.2013 № 3893748 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: просп. Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, м. Дніпро, загальною площею 264,4 кв. м за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/20036/20 заяву ТОВ «РУШ» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/20036/20 задоволено; стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ТОВ «РУШ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 500,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20036/20 скасоване; прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне рішення; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Дніпровської міської ради 1 051,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 1 576,50 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги; стягнуто з державного реєстратора на користь Дніпровської міської ради 1 051,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 1 576,50 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/20036/20 скасоване; відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «РУШ» про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 910/20036/20 вирішено касаційні скарги Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» задовольнити. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20036/20 скасовано; рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 залишено без змін.

Як зазначено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20036/20 про відмову у задоволенні позову - зміні з мотивів, викладених у цій постанові, а саме про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням позовної вимоги до неналежних відповідачів. У свою чергу, резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20036/20 слід залишити без змін.

Таким чином у справі №910/20036/20 у задоволенні позовних вимог (про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 12.03.2013 №3893748 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: просп. Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, м. Дніпро, загальною площею 264,4 кв. м за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) було відмовлено виключно у зв`язку з пред`явленням позовної вимоги до неналежних відповідачів. При цьому жодних обставин по суті спору у справі №910/20036/20 судами не встановлено.

Водночас, з матеріалів справи №904/3796/23 вбачається, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі № 38/590-07 визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» (м. Дніпропетровськ, ) право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 113, прим. 106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, .

Відповідно до розпорядження міського голови від 24.11.2015 № 882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» вулиця Героїв Сталінграда була перейменована на проспект Богдана Хмельницького.

Таким чином, нежиле приміщення за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106 на праві спільної часткової власності належить Дніпровській міській раді у розмірі 41% та Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» у розмірі 59%.

13.06.2013 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 1621333 про проведення державної реєстрації права власності на нежиле приміщення, що розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

На підставі вказаного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. було внесено запис про право власності ТОВ «РУШ» на вказане нерухоме майно за № 29087905 із зазначенням розміру частки 1/1.

Належність територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради 41% від загальної площі приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), буд. 113, прим. 106 на праві спільної часткової власності підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07, витягами з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на юридичну особу/заклад/об`єкт нерухомості від від 18.02.2020 №5511, а також копією свідоцтва про право власності САВ № 670819 від 03.10.2007 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССГ № 308630 від 05.10.2007, та рішенням виконавчого комітету міськради від 19.06.2003 № 1725 «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району».

Тобто за відповідачем безпідставно зареєстровано не 59% власності, а усі 100%, оскільки 41% із них належать позивачу.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. від 28.02.2020 № 51394467 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 01, що розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, приміщення 106, за суб`єктом: Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, податковий номер 26510514.

Згідно з листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 23.04.2020 № 4/4-1643 виконавчий орган міської ради немає можливості здійснити державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради на частину нерухомого майна, яке розташоване за адресою: просп. Богдана Хмельницького, буд. № 113, приміщення №106 у зв`язку з протиправним рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості.

Тобто на теперішній час, право власності на всі 100 % вказаного об`єкта нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ».

Відтак, позивач зазначає, що є необхідність у вирішенні в судовому порядку питання щодо скасування здійсненої державної реєстрації.

При цьому позивач зазначає, що волевиявлення Дніпровської міської ради як представника власника 41% від загальної площі нежилого приміщення за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд.113, прим. 106 на вибуття мйна відсутнє.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення № 3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ, а також припинення право власності на вказане майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 цього Закону державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 15 цього Закону у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з ч. 1 ст. 19 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частини 1, 2 ст. 24 Закону передбачають, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об`єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Поряд із цим, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Позивач у дані справі просить скасувати на підставі судового рішення державну реєстрацію прав за відповідачем, що мало наслідком державну реєстрацію припинення речових прав за позивачем та їх реєстрацію за відповідачем.

Так, відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2255-IX від 12.05.2022; в редакції Закону № 3103-IX від 03.05.2023) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Тобто, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є публічною, процедурною нормою і не містить та й не може містити приватноправових способів захисту і одночасно та всупереч принципу диспозитивності зобов`язувати суб`єкта поєднувати позовні вимоги, яких приватно-правова норма не передбачає.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми в її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

У вищевказаній постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №910/20036/20 також вказано, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності, а тому Верховний Суд відхилив доводи скаржників про неналежність способу захисту прав позивача.

Відтак, місцевий суд доходить висновку, що вимога про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення №106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення №3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ є належним способом захисту прав позивача у цій справі.

Як встановлено вище, територіальна громада міста Дніпропетровська (м. Дніпро) в особі Дніпропетровської міської ради (Дніпровської міської ради) є власником нежитлового приміщення №106 в будинку 113 по вул. Героїв Сталінграда в м. Дніпропетровську (м. Дніпро), загальною площею 264,4 кв.м, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району» №1725 від 19.06.2003, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САВ №670819, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ №308630, у відповідності до якого реєстрація права власності спірного нежилого приміщення за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради здійснено 05.10.2007.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07 за позовом ТОВ "РУШ" до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпропетровськ, право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.113, прим.106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, .

Водночас, на підставі прийнятого 13.06.2013 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №1621333 про проведення державної реєстрації права власності на нежиле приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за №29087905 із зазначенням розміру частки 1/1, що не узгоджується зі змістом рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07, на підставі якого державним реєстратором було прийняте відповідне рішення, та порушує права територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, як власника спільної власності, якому належить 41% частини нежилого приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м., а тому рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. № 3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, як зазначалось вище, згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації за відповідачем прав на об`єкт із зазначенням розміру частки 1/1, є підставою для автоматичного припинення відповідних прав, а також для повернення відповідних прав у стан, що існував до скасованої державної реєстрації, шляхом проведення державної реєстрації набуття відповідних прав за попередніми власниками, в т.ч. за позивачем. А тому в окремій позовній вимозі про припинення такого права слід відмовити. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №316/2082/19.

Також задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації прав (що мала наслідком припинення за позивачем відповідних прав), є підставою для державного реєстратора для визначення (реєстрації) на підставі відомостей Державного реєстру прав, у тому числі його невід`ємної архівної складової частини, відповідних розмірів часток за відповідними попередніми власниками.

При цьому суд в межах предмету даного позову не може самостійно визначати такі частки (в т.ч. шляхом скасування спірної державної реєстрації лише в певній частині) з огляду на положення частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких неправомірна держана реєстрація підлягає скасуванню за рішенням суду у повному обсязі, а подальші дії щодо проведення державної реєстрації набуття відповідних прав за попередніми власниками, в т.ч. визначення (реєстрації) відповідних часток, належать до повноважень державного реєстратора.

Відтак, позовна вимога про припинення права власності з урахуванням ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задоволенню не підлягає, оскільки задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення №3893748 від 12 липня 2013 року про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ, із зазначенням розміру частки 1/1, є підставою для припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" на частку, належну позивачу.

Оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач у відзиві зазначає, що позовна заява містить вимоги про скасування державної реєстрації та припинення права власності ТОВ «РУШ» на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення №106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, тобто на спірне нежитлове приміщення як об`єкт нерухомості в цілому. Однак, позов не містить жодних встановлених ст. 346 ЦК України підстав для припинення права власності за ТОВ «РУШ» на вказаний об`єкт.

З цього приводу суд встановив, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на спірне майно задоволенню не підлягають з огляду на викладене вище.

Водночас, державна реєстрація права відповідача на вказаний об`єкт із зазначенням розміру частки 1/1 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, як зазначалось вище, суд в межах предмету даного позову не може самостійно визначати такі частки (в т.ч. шляхом скасування спірної державної реєстрації лише в певній частині) з огляду на положення частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких неправомірна держана реєстрація із зазначенням розміру частки 1/1 підлягає скасуванню за рішенням суду у повному обсязі, а подальші дії щодо проведення державної реєстрації набуття відповідних прав за попередніми власниками, в т.ч. визначення (реєстрації) відповідних часток (задля повернення у стан, що існував), належать до повноважень державного реєстратора.

Більш того в межах предмету даного позову суд не може визначити такі частки в натурі, тобто які саме частки належить позивачу, а які відповідачу (конкретні приміщення, кімнати тощо), та скасувати державну реєстрації тільки на відповідну частку, а тому неправомірна держана реєстрація із зазначенням розміру частки 1/1 підлягає скасуванню у повному обсязі, а відповідні дії щодо реєстрації відповідних часток на виконання рішення суду слід вчиняти державному реєстратору на підставі відомостей Державного реєстру прав, у тому числі його невід`ємної архівної складової частини.

Відтак, належних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві на позов, відповідач суду не надав.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежновід характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги із зазначених позивачем підстав підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2.684,00 грн з урахуванням того, що одна із двох позовних вимог позивача судом задоволено.

Також з огляду на положення абз. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" з Дніпровської міської ради в дохід Державного бюджету України слід достягнути 2.684,00 грн судового збору за другу позовну вимогу про припинення права.

Керуючись ст. ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення № 106 по просп. Богдана Хмельницького, буд. 113 у м. Дніпрі загальною площею 264,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яка проведена державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. на підставі рішення №3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав за Товариством з обмеженою відповідальністю РУШ (49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРА АНТОНОВИЧА, будинок 6; ідентифікаційний код 32007740).

В задоволенні решти позовних вимог про припинення права власності відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" (49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРА АНТОНОВИЧА, будинок 6; ідентифікаційний код 32007740) на користь Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514) 2.684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 к.) судового збору.

Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514) в дохід Державного бюджету України 2.684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 к.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 13.11.2023.

Суддя С.А. Дупляк