У Х В А Л А

13 листопада 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1424/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури,

вул. Шевченка, буд.1, м. Чернігів, 14000, в інтересах держави в особі

позивача: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради,

, пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Зіра,

, вул. Льотна, буд. 43, кв. 58, м. Чернігів, 14033

до відповідача 2: Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою

код. , вул. Стрілецька, буд. 1, м. Чернігів, 14033

Предмет спору: про визнання недійсним договору оренди, зобов`язання звільнити нежитлове приміщення та повернення його в комунальну власність

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунального майна Чернігівської обласної ради звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Зіра та Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, у якому прокурор просить суд:

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №359 від 22.03.2021, укладений між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради ()), Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою () та Товариство з обмеженою Відповідальністю Зіра ();

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Зіра звільнити нежитлове приміщення з окремим входом, загальною площею 184,6 кв.м, що знаходиться в одноповерховій будівлі майстерні за адресою: м. Чернігів, вул. Стрілецька, 1, та повернути його балансоутримувачу в особі Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою шляхом підписання акта повернення з оренди орендованого майна..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір укладений з порушенням вимог законодавства, зокрема, положень Закону України Про освіту, оскільки спірне нежитлове приміщення площею 184,6 кв.м знаходиться в одноповерховій будівлі майстерні, що перебуває на балансі Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, передано в оренду відповідачу-1 для здійснення господарської діяльності, що не пов`язаної з навчальним процесом або обслуговуванням учасників освітнього процесу. Отже, за висновком прокурора, наявні обставини для визнання недійсним такого договору на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України та повернення об`єкта оренди його балансоутримувачу.

Ухвалою суду від 20.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду. Також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов з доданими до нього документами.

Копія ухвали суду від 20.10.2023 направлена відповідачу 2 на електронну адресу 23.10.2023.

23.10.2023 з електронної адреси відповідача-2 надійшло повідомлення про отримання направлення.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем-2 заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 30.10.2023, для подання відповідачем-2 відзиву 07.11.2023.

30.10.2023 відповідачем подано суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в яких просить суд розглядати справу № 927/1424/23 за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що існує необхідність у розгляді даної справи в загальному позовному провадженні, оскільки задоволення позовних вимог може призвести до звуження діяльності та прав Ліцею, втрати частини фінансових доходів, до збільшення витрат Ліцею на утримання майна, а тому дана справа має важливе значення для відповідача-2. Зазначає, що у позовній заяві об`єднані два різні способи захисту порушеного права, кожен з яких потребує окремого з`ясування з наданням відповідних пояснень та заперечень, численних доказів, які мають бути повно та всебічно з`ясовані в судовому засіданні з метою правильного вирішення спору. Спрощений порядок розгляду даної справи суттєво обмежує відповідача-2 в процесуальних правах, не сприяє повному та всебічному з`ясуванню обставин, що мають значення у справі з метою справедливого, неупередженого вирішення спору, не сприяє дотриманню принципів пропорційності, дистозитивності та змагальності сторін.

Розглянувши подану відповідачем-2 заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, а також ст. 250 ГПК України, якою врегульовано порядок вирішення питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, малозначні справи розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження, і в цьому випадку перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є неможливим.

Одночасно, приписи ч. 2-6 ст. 250 ГПК України, які передбачають можливість здійснення заміни порядку розгляду справи, стосуються інших справ (не малозначних) - тих, які суд вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ГПК України із врахуванням критеріїв, визначених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 1, 4 ст. 165 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ГПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обов`язок ретельного вивчення доказів судом не залежить від того, у якому провадженні розглядається справа - у загальному чи спрощеному.

Зі свого боку, відповідачем-2 належним чином не обґрунтовано, чому суд не зможе ретельно їх дослідити, здійснюючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання, як не обґрунтовано, в чому полягає особливість таких доказів і необхідність надання щодо них окремих пояснень.

Одночасно, за приписами ч.5 ст. 252 ГПК України, під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у разі виникнення безумовної необхідності отримання таких пояснень, суд не позбавлений можливості призначити судове засідання.

Бажання відповідача-2 досліджувати спірні взаємовідносини, у тому числі публічно викладати у судових засіданнях свої аргументи, які повинні бути висловлені нею в письмових заявах по суті, не зумовлюють необхідність здійснення судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Крім того, та обставина, що характер спірних правовідносин, предмет їх доказування обсяг та характер доказів, обраний прокурором спосіб захисту не є достатньою підставою для розгляду справи за правилами загального позовного провадження і цю обставину вже було оцінено і висновано судом при прийнятті позовної заяви до розгляду та відкритті провадження у даній справі.

Разом з тим, відповідачем-2 не надано суду належних обґрунтувань щодо складності даної справи; питань, які мають бути вирішені виключно в загальному позовному провадженні не наведено.

Не може вважатись належною та беззаперечною підставою також доводи відповідача-2, що рішення суду може призвести до звуження діяльності та прав Ліцею, втрати частини фінансових доходів, до збільшення витрат Ліцею на утримання майна, оскільки будь-який спір, пов`язаний з майном, як правило, призводить до звуження діяльності та прав, втрати частини фінансових доходів, до збільшення витрат учасників справи та має для них важливе значення, навіть у малозначних справах.

Не погоджується суд і з посиланням на об`єднання у позовній заяві двох різних способів захисту порушеного права, кожен з яких нібито потребує окремого з`ясування з наданням численних доказів, оскільки друга позовна вимога про звільнення нежитлового приміщення та повернення його балансоутримувачу по суті є лише похідною від першої у призмі застосування принципу реституції і така вимога, тим більш, не пов`язана з наданням численних доказів.

Доводи відповідача-2, що розгляд цієї справи у спрощеному провадженні суттєво обмежує відповідача-2 в процесуальних правах, не сприяє повному та всебічному з`ясуванню обставин, що мають значення у справі з метою справедливого, неупередженого вирішення спору, не сприяє дотриманню принципів пропорційності, дистозитивності та змагальності сторін, за відсутності фактичних обставин суд розцінює не інакше як безпідставне використання принципів господарського судочинства.

Крім того, застосування такого підходу загалом, без належного обґрунтування і доведення відповідних підстав у кожному випадку окремо, суперечитиме суті інституту спрощеного провадження.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача-2 щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі, які не становлять особливої складності та винятково важливого значення, дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, з урахуванням зазначених приписів, кожен з учасників справи, в тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення у письмових заявах по суті.

Керуючись ст. 12, 74, 234, 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Залишити заяву Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою про розгляд справи в порядку загального позовного провадження без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 13.11.2023 та не підлягає оскарженню.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун